78 
Hver Østersbanke har begyndt som ganske lille, bestaaende 
af nogle faa Smaaøsters, hidførte af Strømmen, er voxet, 
idet hvert af dens Individer voxede og satte Afkom, vil faae 
sin Død, om ikke tilfældigt ved at forsandes under en Storm¬ 
flod, qvæles af en Colonie Muslinger eller Anomier, der leire 
sig over den, eller udryddet ved Skraberens skaanselsløse 
Pløininger, saa dog af Alderdom, naar de tæt sammenpakkede 
Østers omsider qvæle hinanden giensidigt lig Træerne i en 
Skov, der aldrig berøres af Øxen. 
Den med Maadehold udførte Skrabning kan saaledes 
antages at være til Gavn for selve Banken, navnlig om man 
dertil knytter en omhyggelig Rensning. De lange Furer, 
som Skraberen har pløiet ind i den, kunne siges at heles, 
idet nye Individer besætte dem, kun at Saaret ikke rippes 
op før Tiden. Den Deel, som dækkedes ved Havets Oprør 
af Sand og Mudder, gaaer tabt; men Banken voxer i en 
modsat Retning, og Fiskeren, der følger sine Mærker paa 
Stranden, finder den først ved at søge i en anden Retning, 
ret som om Banken havde flyttet sig. Og endelig udsender 
Banken aarligt Billioner Yngel, lig Frø til nye Banker, der 
trives, hvorsomhelst Grunden viser sig at være gunstig. 
Ja ofte synes den at sende Skud, Aflæggere omkring, idet 
en enkelt Østers bortføres af en Blæretang, der løfter den i 
Yeiret — eller af en Snyltekrebs, der sidder i det samme 
Sneglehuus, hvorpaa en Østers sidder udenpaa. 
Saaledes er der sørget for Østerslivets Udbredelse paa 
hele Havets Bund, hvor denne egner sig dertil. Men Menne¬ 
skets Graadighed har grebet altfor voldsomt ind i dens Huus- 
holdning, og Bankerne ere navnlig svundne hen langs hele 
Frankrigs Vestkyst; allerede synes ogsaa de ved dets Nord- 
kyst at staae i Fare. Man har da søgt at raade Bod derpaa 
ved at danne saakaldte konstige Østersbanker, og der er 
