82 
måste vara lika smärtsamt och sårande som för den sednare 
alt inför efterveriden oförskyldt stå bränmärkt med miss¬ 
tanken för ett lönmord. Ingen har påstått, likasom ingen 
omständighet gifvit oss den aflägsnaste anledning förmoda, 
att enskildt hat eller hämdkänsla varit driffjedern till det 
misstänkta eller antagna lönmordet. 
Söndagen d. 30 November, gamla stilen (d. 11 December 
efter den nya), 1718, Kl. mellan 9—10 på aftonen, föll Carl 
XII, såsom bekant är, vid belägringen af fästningen Frederiks- 
sten i Norrige. 
Den äldste autentika nppgift om dödssättet vi för det 
närvarande ega, är ett bref från konungens systerson, hertig 
Carl Fredrik af Holstein, som bevistade belägringen och 
uppehöll sig i konungens närhet, då dödsfallet inträffade. 
Detta bref, dateradt den 1 December 1718, sålunda dagen 
efter olyckstillfället, är stäldt till Rådet i Stockholm; — har 
sålunda ett slags officiel karakter och innehåller, att konungen 
fallit för en karte sch kula, som gått genom hufvudet. Vi 
hafva dernäst en med mycken omsorg och noggranhet förd 
dagbok af Kommendanten på den belägrade fästningen, 
Öfverste Lands berg. Uti sin särskilda rapport till konung 
Frederik IV om tilldragelsen d. 30 November och hvad derpå 
följde, dat. Frederikssten d. 21 December 1718, uppgifver 
Öfverste Landsberg, att fienden förstnämde dag avancerat 
ungefär 250 steg nära contrescarpen, och att konungen, 
hvilken såsom altid mycket blottställde sig, blifvit mellan Kl. 
9—10 på aftonon skjuten i approchen efter hvad några 
trodde med en karte s c hkula från fästningen; — enligt 
andra med en musköt kula från contrescarpen. Presten i 
Fredrikshall P. S. Halden säger uti sin »relation« om be¬ 
lägringen, att konungen blifvit träffad af en skråkula på 
venstra sidan af hufvudet och att kulan gått ut vid kindbenet 
