83 
på den högra sidan. Uti kongl. Hiksarkivet i Stockholm 
finnes en samling notifikationsbref om Carl XII:s död till 
främmande furstar, daterade d. 15 December 1718 och 
undepskrifna af Ulrika Eleonora. Enligt uppgift af Doctor 
Anders Fryxell, hvilken, såsom bekant, sednast sysselsatt 
sig med forskningar öfver denne konungs historia, såges i 
nästan alla, att konungen fallit »tormenti ictu«. 
Samtliga dessa berättelser och uppgifter äro tillkomna 
omedelbart efter och under första intrycket af konungens 
fall. De \isa dels att det ställe, der han föll, låg inom 
musköthåll — 2 till 300 steg från fästningen, dels att man 
då både å svenska och danska sidan antog såsom en naturlig 
och afgjord sak, att konungen fallit för en kula från fäst¬ 
ningen — fastän uppgifterna om kulans storlek och gång 
variera. Samma antagande bekräftas ock af alla dem, hvilkas 
bref och anteckningar från närmaste tiden hittills blifvit funna, 
hvaribland Prof. Paludan-Miil ler uppräknar De la Gardie, 
Hallenstjerna, Rosenhane, Leutrum, Hultmann, äfvensom af 
de franske och engelske ministrarnes rapporter till sina 
respective regeringar. 
1 den bestämda kännedomen och allmänna öfvertygelsen 
derom, att konungen fallit för en fiendtlig kula — något, 
som man snarare kan undra öfver att det ej förr inträffade, 
då han, enligt samtida berättelser, dag och natt utsatte sig 
för fiendens eld — är utan tvifvel att söka orsaken, hvarföre 
ingen ansett behöfligt att närmare beskrifva skottskadans 
beskaffenhet, och hvarföre lifkirurgen Neumann, som uti 
högqvarteret i Tistedalen mottog det strax efter dödstillfället 
ditförda liket, sedermera var det följaktig och i Uddevalla 
balsamerade detsamma, »icke det ringaste« — såsom 
Scluitzercrantz anmärker — »omtalar, livad märkvärdigt 
kunnat vara att iagttaga vid de inre delarne, ej heller livad 
6 * 
