84 
direktion kulan tagit och hvilka delar den vidrört och träffat«. 
Efter allt hvad man hittills kännt, fanns emellertid ingen, 
vare sig enskild eller officiel, beskrifning af skottskadan 
strax efter det den skett; likasom icke heller någon vittnes- 
herättelse om tilldragelsen, uppsatt omedalbart efter döds¬ 
fallet. En sådan beskrifning hade varit af stor vigt, ty å 
det nyss genomskjutna hufvudet hade fenomenerna varit vida 
tydligare och mera bevisande, än hvad de äro i sitt när¬ 
varande skick; — och en af vittnen styrkt berättelse hade 
lätt kunnat åstadkommas, ty 8 ä 10 officerare funnos i löp- 
grafven tätt bredvid den fallande konungen, och ännu flera, 
jemte 2 till 300 man, något längre borta. Genom sådana 
dokumenter hade alla rykten i framtiden förekommits. 
iVlisstanka om lönmord höres ej af under de närmaste 
åren efter tilldragelsen. Väl omtaler Fryxell några mörka 
gissningar och anklagelser under riksdagen 1719, men lösa, 
obestämda och utan att vinna någon större utsträckning eller 
betydelse. Först 1722, sålunda 4 år efter konungens död, 
uppkom det första, bestämdt formulerade ryktet om lönmord 
derigenom, att fransmannen Sicre, under norska fälttåget 
tjenstgörande Adjutant hos Arfprinsen af Hessen och sedermera 
uppehållande sig i Stockholm, der insjuknade och under 
feberyrseln ej blott berättade för sin omgifning, utan älven 
genom fönstret ropade till på gatan förbigående personer, 
att han var den, som skjutit konungen. Tillfrisknad sörjde 
han mycket häröfver och tog sina ord tillbaka; — men för- 
gäfves. De spredo sig, med vanliga förstärkningar och till- 
lägg, ej blott inom utan äfven utom landet, och fingo seder¬ 
mera ökad fart genom en mängd sammanträffande, äfven 
politiska förhållanden. Det är för detta lönmordsrykte be- 
/ 
tecknande, att det ursprungligen grundar sig på en feber- 
delirants fantasier. 
