94 
1) Att den dödande skadan tillkommit genom 
skjutvapen; ■— ty endast ett sådant kan hafva på samma 
gång vållat de motstående hålen med söndersplittrade kanter 
i båda tinningarna, de vidsträckta sprängningarna af hufvud- 
skålen och förstöringen på dess botten. Dessutom ega vi 
härom åsyna vittnens berättelse; — hvarigenom allt det ryktet 
vederlägges, att körningen skulle hafva biifvit dödad genom 
ett värjstyng, eller med annat tillbygge. 
2) Att. döden varit ögonblicklig. Bevisen härför 
äro dels skadans beskaffenhet och utsträckning inom hjern- 
skålen till sådana delar, hvilkas integritet är för lifvets be¬ 
stånd oundgängligen nödvändig , dels ögonvittnens intyg. 
Härigenom vederlägges den uppgift, att konungen, sedan 
han träffats af skottet, skulle laggt handen på värjfästet, — 
ja, till en del dragit värjan. 
3) Att projektilen träffat venstra tinningen, 
genomgått hufvudet något snedt bakåt och nedåt, 
samt utgått i högra tinningen. Bevisen härför äro 
följande. 
a) Sedan de lössprängda bensplittror, som genom fasf- 
torkade mjuka delar ännu quarhängde vid venstra öpp¬ 
ningens benkant, biifvit aflägsnade, visade denna benkant 
hålet uti yttre benlamellen mindre än hålet i den inre; 
således hufvudskålens yttre skifva (»lamina externa«) fram¬ 
stående öfver den inre, hvarigenom hålet på denna sida 
företedde utåt skarpa kanter med bräckorna afsneddade inåt 
— följakteligen benet här inslaget. Benkanten omkring 
öppningen i högra tinningen visade hålet uti den yttre 
benlamellen större än hålet i den inre; således hufvud¬ 
skålens inre skifva (»lamina interna«) framstående öfver den 
yttre, hvarigenom den spongiösa bensubstansen (»diploe « ) 
mellan båda blef synlig utifrån , inre kanten skarp och 
