96 
öppningen, då balsameringen verkställdes genom densamma, 
och till följe deraf såväl form som storlek af denna öppning 
förändrats, men icke brottets rigt ning utifrån inåt. 
4) Att projektilen sannolikast varit en större 
kula (musköt- kartesch- eller falkonett-), hvars diameter 
dock föga öfver stigit 1,5 de c. tum och hvilken 
skjutits från längre afstånd. Projektilens form kan 
man bäst, om ock endast ungefärligen, sluta till af det 
högra hudhålet, ty detta, ehuru måhända till storleken något 
förändradt under tidens lopp, måste likväl antagas ännu ega 
quar något så när den form det fick, då kulan, efter att 
hafva upplyftat och utdragit huden öfver tinningen till likhet 
med ett handskfinger, i spetsen af den sålunda uppkomna, 
konformiga förlängningen utgick och bildade hålet. Den 
temligen regelbundna, nära cirkelrunda form, som detta 
visade, och den anmärkningsvärda jemnheten af kanterna 
omkring detsamma tala härför. Dessa företedde nemligen 
intet upptäckbart spår efter en sådan upprifning och sönder- 
slitning, som antagligtvis borde hafva uppkommit, om ett 
oregelbundet och mångkantigt skrotstycke, eller en bomb- 
skärfva af enahanda beskaffenhet, passerat derigenom. Det 
angifna maximum af projektilens storlek antydes genom 
minsta diametern af hålen i benen — 1,6 dec. tum. Det 
längre afståndet bevisas af den vidsträckta söndersprang- 
ningen och betydliga förstöringen å hufvudskålens såväl 
väggar som botten, utan i dessa märkbart spår af projek¬ 
tilens form. 
För riktigheten af denna punkt tala ock ögonvittnens 
berättelser. 
5) Att konungen icke blifvit lönmördad. Pro¬ 
jektilens storlek, det större afstånd hvarpå hon blifvit af- 
skjuten, och de yttre omständigheter, under livilka döden 
