97 
bevisligen inträffat, ådagalägga tydligen att lönmord icke 
egt rum. 
• * 
Lägger man nu till det ofvanstående den historiska 
bevisning och utredning af frågan, som Prof. Paludan- 
Muller åvägabragt, så torde med 1859 års besigtning tvisten 
om Carl Xlbs dödssätt kunna anses afslutad. 
Till ytterligare upplysning och derjemte såsom en rät¬ 
telse af hvad jag i det föregående nämnt, att vi icke ega 
någon, vare sig enskild eller officiel, beskrifning öfver skott¬ 
skadan strax efter det den skett, anhåller jag få meddela, 
att man helt nyligen lyckats finna en enskild sådan, hvilken, 
hvad rigtningen af skottet angår, bekräftar den åsigt 1859 
års besigtningsmän uttalat på grund af skadans undersök¬ 
ning. För några veckor sedan mottog jag nemligen i href 
från Poctor A. Fryxell en vidimerad afskrift af ett histo¬ 
riskt dokument, som blifvit honom tillsändt från llaron 
G. Djurklou. Detta utgjorde en trogen kopie af lifkirurgen 
hos Carl XII Neumann’s, såsom det synes, egenhändiga 
anteckningar om konungens under krigen erhållna bles- 
surer m. m. Ifrågavarande manuscript är inbundet i slutet 
af ett quartband, som innehåller dels tryckta dels hand- 
skrifna lofqväden och panegyriker öfver samme konung. 
Ii ti berättelsen om hvad sig med konungen tilldrog d. 30 
Novemfier 1718 säger IN e urnann, att konungen hlef »mit 
einer Ku gel auf der linken seiten gerade Linie 
durch beyde Schläffe gesch ossen«. Neumann’s 
vittnesbörd angående kulans rigtning torde med skäl kunna 
anses afgörande, då det var han, som några timmar efter 
dödsfallet, sedan liket blifvit fördt till Tistedalen, derstädes 
7 
