113 
Brightsk Sygdom, som opstaae uafhængigt af Koldfeber; af 
de nævnte 41 Patienter døde saaledes kun 7, 20 bleve hel- 
bredede, og 14 udgik i Bedring. Den bedre Prognose frem- 
gaaer ogsaa ved Betragtning af Dødsprocenten, som i 
alle Tilfælde af Morbus Brightii udgiør 43,7 pCt., i de 
Tilfælde, som fulgte efter Febris intermittens, kun 23,9 pCt., 
i de af denne Sygdom uafhængige derimod 52,5 pCt. IIel¬ 
brede Isesp roe en ten af alle Tilfældene er 17,7 pCt., af 
dem, som ere opstaaede uden foregaaende Koldfeber, 9,3 
pCt., af de Tilfælde derimod, som fulgte efter denne Syg¬ 
dom, 37,4 pCt. Malmstén sluttede sig til de Pathologer, 
som nu ere i Majoritet, og som antage forskiellige patho- 
logiske Tilstande i Nyrerne, som betingende Symptomerne af 
Morbus Brightii. Ved Sectionen i de 7 med Død endende 
Tilfælde fandtes aldrig Atrophie af Nyrerne, men derimod 
Amyloid- eller Spæknyre, en Form af Nyredegeneration, som 
ofte tindes ved de cachectiske Albuminurier (f. Ex. den 
syphilitiske). Nyrerne vare ofte endog større end normalt, 
viste den charakteristiske Reaction mod Jod og Svovlsyre og 
fremstillede under Mikroskopet ualmindeligt store Fibrin- 
cylindre. lian behandlede disse Tilfælde med Diuretica og 
senere hen med Cbinin og Jern; faaer man ikke Tilfældene 
for sildigt under Behandling, er Prognosen, som anført, som 
oftest god. 
2) Dr. Key meddelade några undersökningar 
rörande byggnaden af tunicæ propriæ och epit he¬ 
lium-bil dningen i nj ur arne, samt redagjorde för de 
pathologiskt-anatomiska fö ränd ring ar, som dessa 
organer förete i morbus Brightii efter febris inter¬ 
mittens. (Bilag F). 
Dr. Brandes fandt i begge de foregaaende Foredrag 
Anledning til at foreslaae, at man valgte den Brightske 
8 
