127 
nok i en lille Afhandling i Norsk Magazin for Lægeviden¬ 
skaben (1859) og senere forladt det forrige Standpunkt, da 
han vilde ansee sunde Børn som Prøve paa Curens Grun- 
dighed; men han har derhos anført, at man atter kunde 
syphilisere Børnene. Hvis vi imidlertid ogsaa i denne Hen¬ 
seende skulle drage nogen Slutning af de saavel af ham 
som i Stockholm giorte Forsøg, falder den derhen ud, at 
spæde Børn med medfødt Syphilis ikke lade sig helbrede 
ved Syphilisation, selv om denne begynder paa en Tid, da 
Bornene endnu ere forholdsviis ved godt Huld. Spæde 
Børns Hud er i det Hele lidet modtagelig for Virkningen af 
Exutorier, og dette viser sig ogsaa klart ved Inoculation 
med Chankermaterie, idet selv den meest intense, man har 
kunnet opdrive, viser liden eller snart ingen Virkning; 
Børnene emacieres og døe. Anderledes er derimod For¬ 
holdet med lidt ældre Born med acqvireret Syphilis, især 
om de ved en upassende Ernæring ere bievne tilbøjelige til 
Huderuptioner , da Inoculationen ligesom andre Exutorier 
hos dem virker mere exciterende paa Huden. Men for 
denne Kategorie af Sygdomstilfælde er det ogsaa at be¬ 
mærke, at Mercur og andre Midler virke godt, og at Børn 
paa Grund af det livligere Stofskifte lettere og grundigere 
helbredes, end Voxne, hvilket end yderligere bevises ved de 
statistiske Meddelelser, Boeck selv herom har fremlagt. 
Som bekiendt bruge nu Prof. Bärensprung i Berlin, 
Prof. Hermann i Wien og Flere igien en simpel altererende 
Behandling mod Syphilis, og under indtrædende mildere Be- 
cidiver gientages denne Cuur, indtil det lykkes at skaffe Or¬ 
ganismen reen og Giften elimineret af de indre Organer. 
Bärensprung vil nu ogsaa efter denne Behandling have seet 
sunde Børn komme til Verden. Tiden faaer dømme herom; 
men lad os ei glemme, at lignende Behandlingsmaader ogsaa 
