146 
Virchow antager, at Vædskerne ved den inficeres fra det 
først lidende Sted af, og at de da, som ved en Smitte, stimulere 
andre Organer til den samme sygelige Masses Reproduction; 
Gigten nævnes ogsaa som metastaserende Dyserasie, da der 
findes Ophobning af urinsure Salte i Blodet, hvilke normalt 
skulde udskilles ved Urinen, men nu deponeres andetsteds. 
I Conseqvens heraf maatte Metastasen blive den nor¬ 
male Udbredelsesmaade for enhver acut eller 
chronisk Blodsygdom, til hvis oprindelige Natur 
det hører, i sit Forløb at yttre sig paa flere Steder 
ved visse pathologiske Forandringer, saaledes for 
Kopper, Skarlagenfeber, Mæslinger, Skrofler, Syphilis, Snive 
o. s. v., hvorved det bliver noget Uvæsentligt, om Sygdom¬ 
men vedbliver eller ikke paa det først lidende Sted. Det er 
jo nemlig klart, at det ved den saakaldte emboliske Meta¬ 
stase ikke med Nødvendighed er givet, at Thrombedannelsen 
i en Vene eller visse endocarditiske Vævsforandringer skulle 
ophøre, fordi løsrevne Partikler fra dem med Blodstrømmen 
føres til og indkiles i Karrene paa andre Steder af Lege¬ 
met; ere Betingelserne for hine Dannelser tilstede, og Pa¬ 
tienten lever længe nok, ville de vel kunne iagttages at fort¬ 
sætte sig paa det første Sted. Lige saa lidt er det ved den 
acute Ichorohæmie (hvorunder ganske vist de Ældres saa¬ 
kaldte Pusmetastaser hore) nødvendigt, at Suppuralionen eller 
Gangrænen paa det først lidende Sted skal ophøre i ethvert 
Tilfælde; ved Kræftens Forplantning er det netop det Almin¬ 
delige, at den forbliver paa det forst angrebne Sted; det 
vilde være let at mangfoldiggiøre Exemplerne, men de an¬ 
førte ere forhaabentligt tilstrækkelige. 
Det er mig umuligt at indsee, hvad der skal vindes ved 
denne Opfattelse af Begrebet, ved hvilken der ganske gaaes 
udenom den nedarvede Sprogbrug: jeg kunde tænke mig 
