185 
framställa i ett-arbete, hvilket kommer att omfatta njurernas 
finare anatomi i sin helhet, och hvilket till största delen 
ligger färdigskrifvet, men med hvars utgifvande det ännn 
kommer att dröja någon tid. De notiser, jag här om de 
nämnde förhållandena lemnar, äro utdrag ur detta arbete 
och förtjena så mycket mera benämningen förutskickade. 
Att låta dem föregå framställningen om de pathologiska 
förändringarne är nödvändigt, emedan dessa ej i annat fall 
skulle kunna förstås eller förklaras. Då emellertid frågan 
om den epitheliala nybildningen så nära sammanhänger med 
frågan om den animala cellbildningen i allmänhet, kan ej 
heller denna sednare fråga här lemnas oberörd. 
Den af Schleiden framställda theorien om den fria cell¬ 
bildningen upptogs och genomfördes såsom bekant af Schwann, 
som ansåg denna cellbildning vara den inom animala verlden 
ojemförligt oftast förekommande, under det Schleiden redan 
då ansåg den spela en fullkomligt underordnad röle inom 
vextriket. Henle tillämpade Schwann’s lära på de af honom 
först närmare beskrifna epithelierne. Granskar man de 
grunder, på hvilka läran om den fria cellbildningen är bygd, 
sä finner man dessa vara ytterligt svaga, och hemtade från 
ofullständiga, eller såsom origtiga bevisade observationer, 
för att ej tala derom, att allt sedan den tid, då denna lära 
uppställdes och ända intill närvarande stund, det aldrig 
lyckats någon att direkt obsen era en fri cellbildning, icke 
dessmindre vann denna lära allmänt insteg bland physiologer 
och anatomer och den blef snart en trosartikel, hvars för¬ 
nämsta slöd låg i tron på de utmärkta och om vetenskapen 
så högt förtjenta auctoriteter, hvilka först uppträdt som dess 
banérförare. Den blef emellertid skakad i sina grundvalar, 
då liemak’s embryologiska undersökningar, redan för ett 
decennium sedan, ledde till det resultat, att under fostrets 
