192 
lunda genom fri cellbildning och lika litet genom delning af 
förut befintliga epithelialceller. Der tydliga tunicæ propriæ 
förefinnas, såsom i njurkanalerna, synas väl dessa, enligt 
vår hittils varande föreställning om dem, upphäfva möjlig¬ 
heten af ett samband mellan epithelialcellerna och under¬ 
liggande cellulära bindväfselementer, och ett organiskt sam¬ 
band mellan dessa delar vore äfven både omöjligt och 
otänkbart, om tunicæ propriæ verkligen voro, såsom de 
allmänt skildras, fullkomligt homogena och structuriösa bild¬ 
ningar: en uppfattning som redan a priori borde hafva uppväckt 
stora physiologiska betänkligheter. Beer har nyligen, hufvudsak- 
ligen genom studium af paihologiskt förändrade tunicæ propriæ, 
kommit till den åsigten, att de äro att betrakta såsom den 
interstitiela bindväfvens inre, mot kanalerne förtätade lager, 
och att de äro bygda i öfverensstämmelse med den, inne¬ 
hållande fina cellulära elementer. 
Genom njurarnes härdning i chromsyra och synnerligen 
genom tunna preparaters behandling med ättiksyra och kar¬ 
min har det lyckats mig at finna tunicæ propriæ, äfven i 
physiologiska tillståndet vara långt ifrån structuriösa. De 
innehålla kärnlika kroppar, omkring hvilka man väl ej kan 
urskilja någon membran, men från hvilka ytterst fina utlöpare 
utgå. Härigenom uppstå spindelformiga eller, då man ser 
dem från ytan, äfven stjernformiga bildningar. De nämnda 
kärnorna kunna ligga dels inuti sjelfva membranen, dels 
mera i yttre, dels mera i indre randen, och då liksom ofull¬ 
ständigt infattade i den glänsande membranen. Efter epi- 
theliets fullständiga aflossande finner man äfven der och 
hvar fina trådar, hvilka lösgöra sig från membranen, skjuta 
fritt in i caviteten och sluta med en knappformig utvidning. 
Dessa trådar färgas af karmin. Med bestämdhet har jag sett 
utlöpare från de ofvannämnda spindelformiga eller stjern- 
