197 
tunicæ propriæ. De vexlande företeelser, dem jag funnit 
på ytan af glomeruli under fullkomligt enahanda preparations- 
methoder, hafva på mig gjort det intryck, att här en ständig 
utväxning af den interstitiela väfnaden försiggår, med ut¬ 
veckling af dess cellulära elementer till epithelialceller, hvilka 
snart gå under för att ersättas af nya. Deruti torde äfven 
en förklaring kunna finnas för den mängd af olika åsigter 
som blifvit framställda om Mtillerska kapslames och epi- 
theliets förhållande till glomeruli. 
Teckningen och preparater, hvilka jag vill förevisa, skola 
närmare upplysa de skildrade förhållandena. Uti de patho- 
logiskt anatomiska förändringar, hvilka njurarne undergå 
vid Morbus Brightii efter frossa, och hvilka jag nu går att 
skildra, skola vi finna mina framställda åsigter om tnnicae 
propriæ och den epitheliala nybildningen på det tydligaste 
bekräftade. 
Njurarne äro vid denna, hitintills ej beaktade form af så- 
kallad Morbus Brightii, mer eller mindre ansvällda, till utseendet 
liknande hvad man förr benämnt späcknjurar. Ansvällningen 
beror på en, ofta högst betydlig förtjockning af barksubstansen, 
som har ett egendomligt svagt genomskinligt, gulaktigt, vax- 
likt och något glänsande utseende. Detta utseende är så 
karakteristiskt, att, om man blott sett det en eller ett par 
gånger, man genast igenkänner det med största lätthet. 
Pyramiderna bibehålla i allmänhet nästan fullkomligt sin 
normala form och storlek äfvensom sitt utseende. Endast 
der och h var ser man i dem g ulgrå strimmor förlöpa i rigt - 
ningen af kanalerna från barksubstansen ned emot papillerna, 
äfvensom man oftast finner dem mer eller mindre blodöfver- 
fyllda. Konstant förefinnes amyloidvandiing af kärlen i glo¬ 
meruli och arteriæ rectæ, samt vanligtvis äfven i arteriæ 
alferentes. I längre fortskridna former finner man äfven 
arteriæ interlobulares i större eller mindre utsträckning, mera 
