198 
sällan i hela sin längd, amyloidvandlade. En enda gång har 
jag sett amyloidvandling i ett vas alTerens, hvarföre jag tror, 
att amyloidvandling af dessa kärl hör till de största sällsynt¬ 
heter. Interstitiela väfnaden, som i normala njurar är i så 
obetydlig qvantitet förhanden, att man endast med compli- 
cerade undersökningsmethoder kan framvisa den, är här be¬ 
tydligt hypertrofierad och man finner i den såväl en stor 
mängd nybildade greniga eller spindelformiga celler (bind- 
väfskroppar), hvilka ofta ligga i flera rader emellan capillär- 
kärlen och tunicæ propriæ, som äfven, der processen gått 
hastigare, nybildade runda celler med stora kärnor, äfven- 
som till utseendet fria kärnor. Sjelfva tunicæ propriæ äro 
i mer eller mindre grad, ofta högst betydligt förtjockade. 
Än halva de bibehållit sitt glänsande utseende och markera 
sig skarpt emot den hypertrofierade interstitiela väfnaden, än 
åter öfvergå de utan någon skarp gräns i denna väfnad. I 
deras grundsubstans ligga fina, spolformiga kroppar, ofta i 
flera concentriska lager inbäddade. 
Om dessa kroppars cellulära natur kan man lätt öfver- 
tvga sig genom användande af reagentier, synnerligen genom 
karminfärgning. De slingriga kanalerna och en del af de 
raka, i fasciculi corticales, finner man i allmänhet fyllda af 
såkallade fibrincylindrar. Att dessa cylindrar dock ej äro 
uppkomna genom exsudation och coagulation af fibrin, utan 
genom degeneration af epitheiialceller vill jag visa innan 
jag närmare redogör för deras utseende. De bildas genom 
en ständigt pågående nybildning, degeneration och afstötning 
af epithelialcellerna. På insidan af grundmembranerna finner 
man nemligeni epitheiialceller i alla möjliga stadier af ut¬ 
bildning, eller af degeneration. Deras nybildning försiggår 
på samma sått som i physiologiska tillståndet. De närmast 
inre randen af tunicæ liggande spindelformiga kropparne 
