199 
ansvälla, deras kärnor, som förut tätt omslutits af cellmem¬ 
branen, omgifvas mer og mer af cellinnehåll, under det de 
sjelfva svälla, blifva runda og förlora sitt glänsande utseende. 
Delning af kärnor och i utveckling stadda celler har jag 
några gånger kunnat observera. Denna nybildning försiggår 
antingen på en gång i större utsträckning, och man finner 
då, vid längdsnitt af kanalerne, långs hvardera väggen en rad 
af små tätt till hvarandra stående celler, och vid tvärsnitt en 
krans af dylika celler rundtorn kanalen, eller ock nybildas 
cellerna mera gruppvis eller spridda en och en. I sednare 
fallen finner man membranens insida emellan de spridda 
cellerna fullkomligt naken, men der och hvar ser man dock 
äfven på de nakna ställena små utbugtningar, och man 
finner i dessa spolformiga kroppar, hvilka börja utvecklas 
till epithelialceller. Då cellerna, antingen i sammanhängande 
lager eller ock mera spridda, uppnått en vis grad af ut¬ 
veckling, på hvars höjd de kunna fullkomligt likna normala 
epithelialceller, qvarstå de ej i detta tillstånd, utan undergå 
en retrograd metamorfos, hvarvid förändringen först synes 
drabba kärnan. Till utseendet förändras cellerna hufvud- 
sakligen på tvänne sätt. 1 ena fallet antager först kärnan 
ett egendomligt vaxlikt homogent utseende, hvilket seder¬ 
mera äfven antages af cellinnehållet, spridande sig från 
kärnan utåt periferien. Begränsningen mellan kärnan och 
cellinnehållet blir allt otydligare och otydligare; men ännu 
sedan cellen i sin helhet blifvit omvandlad, kan man ofta se 
en fin ringformig skuggning antyda det ställe, der kärnan 
har sin plats. Denna cellernas omvandling liknar i hög 
grad amyloidvandiing, men jag har aldrig sett dem reagera 
för amyloid. 
1 andra fallet af cellernas retrograda metarmorfos blir 
först kärnan och sedermera cellinnehållet klarare och ytterst 
