200 
finkornigt. Äfven dervid försvinner småningom begränsningen 
emellan kärnan och cellinnehållet och man finner endast, i 
en och annan cell, en antydan till den ursprungliga kärnan. 
Försiggår de nämnda förändringarne samtidigt uti invid hvar¬ 
andra stående celler, så försvinna äfven i allmänhet grän¬ 
serna emellan de olika cellerna och de synas sammansmälta 
till en likartad massa, i hvilken man endast der och hvar 
ser en antydan till de äldre cellgränserna. Sedan cellerna 
undergått de nämnda förändringarne afstötas de från tunicæ, 
och detta antingen hvar för sig eller ock i sammanhängande 
lager. I sednare fallet ser man på fina tvärsnitt de dege¬ 
nererade cellerna, ofta i en sammanhängande krans, aflösta 
från membranen och omslutande den af förut degenererade 
celler bildade centrala cylindern. Att ej denna cylinder är 
bildad af coagulerad fibrin kan man bestämdt se på fina 
tvärsnitt, der man äfven i dess midt ofta ser tydliga, på ett 
af ofvannämnda sätt förändrade celler ligga tätt intill hvar¬ 
andra. De celler, som undergått den vaxlika förändringen, 
utan att sammansmälta med andra, markera sig dervid syn¬ 
nerligen tydligt genom sin starkt ljusbrytande egenskap. På 
ofvan skildrade sätt fyllas kanalerna mer och mer af de de¬ 
genererade cellerna, under det nybildningen och afstötningen 
från grundmembranerna alltjemt pågår. De afstötta cellerna 
kunna i de af dem bildade cylindrarne så fullkomligt samman¬ 
smälta till en likartad massa, att man ej kan se spår af cell¬ 
formen, och lätt ledas på den tanken, att man har med en 
coagulation att göra, om man ej noga observerat alla sta¬ 
dierna af förändringen. 
Då den vaxlika degenerationen hufvudsakligast försiggår, 
uppkomma, genom de degenererade cellernas sammansmält¬ 
ning, cylindrar hvilka mer eller mindre fullständigt uppfylla 
kanalerna, och hvilka utmärka sig genom sitt homogena, 
