201 
glänsande och gulaktiga utseende, med skarpa konturer och 
skuggor. Ofta äro dessa cylindrar på tvären afbrutna. Be¬ 
traktar man dem riktigt noga, så skall man på deras yta ofta 
finna små ringformiga skuggor hvilka markera läget af cell¬ 
kärnorna. I tidigare degenerationsstadier afstötta celler 
kunna äfven förefinnas der och hvar på deras yta. Ofta 
finner man dylika cylindrar, hvilka liksom den vackraste in- 
jection fylla kanalerna under hela deras såväl slingriga som 
raka förlopp i barksubstansen, och der och hvar äfven fort¬ 
löpa i kanalerna ner i pyramiderne. Då cellerna undergå 
den klara finkorniga degenerationen, uppstå finkorniga 
klara cylindrar, i hvilka man dels finner inga, dels flere 
tydliga rester af de ursprungliga cellerna. 
Båda förändringarne, den vaxlika och den finkorniga, 
synas mig mera skilja sig till utseende än till sitt väsende 
och man finner dem försiggå bredvid hvarandra i olika celler, 
och i finkorniga cylindrar finner man ofta ganska ymnigt 
celler hvilka undergått den vaxlika eller om man så vill, den 
amyloidlika degenerationen. Jag betviflar att någon exsu- 
derad och coagulerad fibrin ingår i cylindrarnes bildning; och 
om detta skulle vara förhållandet, så måste dess qvantitet 
vara ytterst obetydlig. Naturligen talar jag här endast om 
denna form af Morbus Brightii, och afhåller mig från allt 
omdöme om bildningen af de cylindrar, som i andra former 
uppstå; anser det dock möjligt att de bildas på samma sätt. 
Emellan cylindrarne och kanalväggarne, med deras på 
dem sig utvecklande epithelium, finner man ofta mellanrum, i 
hvilka möjligen ett under lifvet afsöndradt secret kunnat finna 
väg. Sjelfva kanalerna vidgas mer och mer, och detta ej 
blott genom mekanisk utspänning, utan äfven genom en 
verklig excentrisk hypertrofi af tunicæ. Under det nemligen 
lager för lager af dessa membraner inåt kanalerne uppgå 
