204 
de i barksubstansen förändras, torde lätt kunna förklaras af 
den ojemförligt lägre functionela verksamhet, som råder i de 
förre. Att arteriæ rectæ angripas nästan samtidigt med kärlen 
i glomeruli synes mig i mera än ett hänseende vara af in¬ 
tresse , ty dessa kärl stå för circulationen i pyramiderna i 
nästan fullkomligt samma ställning till det arteriela systemet, 
som kärlen i glomeruli för circulationen i barksubstansen, 
blott att de förre förlöpa rakt, under det de sednare för 
functionelt secretoriskt ändamål äro anordnade i slyngor. 
Den af Professor Malmsten gjorda och, med en nog- 
gran statistik, fullt bevisade iakttagelsen, att prognosen vid 
Morbus Brightii efter frossa är betydligt bättre, än vid andra 
former af denna sjukdom, synes mig vara af lika stort patho- 
logiskt anatomiskt som kliniskt intresse. Tänka vi oss nju- 
rarnes förändring i ett något tidigare stadium, än det man 
vanligen får se på obductionsbordet, eller sådan man äfven 
der under stundom finner den, så hafva vi amyloidvandling i 
de finare kärlen närmast capillarerna, hypertrofi af interstiela 
väfnaden och af tunicæ propriæ samt pågående nybildning 
och degeneration af epithelialcellerna. Från dessa förändringar 
synas njurarne kunna återgå till fullt normal functionering, 
så snart den orsak som föranledt förändringarne häfves. 
Här är denna orsak frosscachexien och vi 'besitta mot den 
mäktiga medel. — Den interstitiela hypertrofien är af jem- 
förelsevis obetydlig vigt och lemnar sannolikt blott efter sig 
en mindre grad af scleros, hvilken ej bör lägga hinder för 
njurarnes normala functionering. Att från tunicæ propriæ 
ett fullt normalt epithelium ånyo kan utbildas, tager jag för 
fullkomligt afgjort, sedan jag sett de under fortfarande patho- 
logiska förhållanden utvecklade epithelialcellerna kunna full¬ 
komligt antaga utseendet af normala, innan de underkastas 
etrograd metamorfos. Synnerligen intressant är att ej 
