238 
at underkaste sig en Mercurialcuur, der blev fuldt giennem- 
ført. Herefter blev hun atter gravid og fødte et levende 
Barn, der var normalt udviklet og senere vel noget blegt og 
slapt, men ellers bestandigt frit for ethvert bestemt Symptom 
af Syphilis. Barnet døde af epidemisk Cholera i 1853. 
Familien har ikke senere søgt mig, men jeg bar bestemt 
Grund til at troe, at den derfor heller ikke senere har trængt 
til Lægehielp. 
Ilvis det dernæst i Fremtiden skulde vise sig, at forhen 
syphiliserede Modre, som selv vare forblevne tilsyneladende 
raske, endog i Regelen fødte Børn, der vare og indtil videre 
vedbleve at være frie for Syphilis, da seer jeg det dog derved 
endnu ikke fuldeligt godtgiort, at Syphilis hos disse Mødre 
er aldeles tilintetgiort eller elimineret af Organismen, men 
jeg finder deri et Beviis for, at Sygdommen er bragt til Uvile, 
til Uvirksomhed, ja om man vil udtrykke sig saaledes, at 
Dispositionen for Tiden er hævet; men jeg er dermed ikke 
ganske sikker paa de muligt efterfølgende Børns Helbreds¬ 
tilstand. Det er nemlig bekiendt nok, at Dispositionen til 
visse Sygdomme, f. Ex., for at nævne den hyppigste, til 
Tuberkulosen, kan slumre, være uvirksom en kortere eller 
længere Tid, ja endog hele Livet, saa at, naar Afkommet 
haves for Øie, et Led i Generationen ikke sielden kan over¬ 
springes. Om vi nu ved den saakaldte Disposition til Tu¬ 
berkulose forstaae et eller flere Korn, der ligge som golde, 
døde Frø i Lungerne, Bronchial-, Mesenterialkiertlerne eller 
andetsteds, eller vi tænke os den som et Noget, der ikke 
er materielt efterviseligt, giør her Intet til Sagen. 
Men paa samme Maade forholder det sig med Syphilis. 
Videnskaben har paalidelige Beviser for, at tilsyneladende 
sunde Mødre kunne føde Børn, der vexelviis have medfødt 
Syphilis og tilsyneladende ere fuldkomment raske. Af disse 
