327 
De for Luftens Paavirkning udsatte Sliimhinder viste 
sig ikke sielden af en stærk rød Farve, s. s. i Øiet, i Næsen 
(iagttaget linder Obductionen); men en Forandring i Sliim- 
afsondringen er dog ikke. derved iagttaget, navnlig er Næse¬ 
flod ikke bemærket, og naar Øinene viste sig noget rin¬ 
dende, skyldes dette en vandklar Vædske; dog undtages 
herfra den ovenfor (S. 318 i Anmærkning) berørte Hund med 
Tegn paa den almindelige Hundesyge. Ømtrent bos en 
Fierdedeel vare Øinene mere eller mindre røde, hos en 
Enkelt i Forbindelse med svulne Øienlaage; til disse Syge 
hørte fornemmelig de mere vilde (de urolige, bidelystne eller 
tudende); iøvrigt var det røde Øie undertiden giindsende, 
ligesom fremstaaende og vildt, navnlig i Førstningen; men 
oftere, mod Slutningen, mat og dybtliggende. Øver Til¬ 
standen af Mundhulens Sliimhinde lod sig ikke anstille directe 
Iagttagelse i levende Tilstand; Beskaffenheden af den stun¬ 
dom udhængende Tunge kunde ei heller give Oplysning i 
denne Henseende; derimod iagttog man undertiden saglende, 
og noget hyppigere (5 Syge) fraadende Mund. Den saglende 
Mund stod i Forbindelse med hængende Underkiæve, og den • 
fraadende Mund viste sig under Convulsioner. 
iagttagelserne over Symptomerne af Blodkarsystemet ere 
tarvelige, da disse farlige Syge ikke tilstede en nøiagtig 
Undersøgelse i denne Betning uden en Fængsling, hvis 
Indvirkning paa Dyret let giver Anledning til feilagtig Iagt¬ 
tagelse. Optegnelsen indskrænker sig i denne Henseende 
til Beskaffenheden af Aandedrættet, og om Dyret befandtes 
at være i en hidsig (for varm) Tilstand. Hos 11 Syge fandt 
man Aandedrættet i forøget Virksomhed (hyppigere eller 
pustende), eller andre Tegn paa forøget Varmeudvikling, 
s. s. udhængende Tunge, Drikkelyst; 9 af disse hørte til de 
mere vilde. 
