328 
Under de forandrede Yttringer i Muskelsystemet, — 
deels Lamheder, deels Krampetrækninger — vil jeg ogsaa 
berøre Dyrets Kræfter i det Hele. Blandt Lamhederne maa 
først berøres den hængende Lnderkiæve, der hørte til de 
hyppige Symptomer; den er for 14 af de Syge optegnet 
som mere paafaldende, men jeg betvivler ikke, at den har 
været hyppigere tilstede. Den viste sig i nævnte Tilfælde 
enten strax ved Dyrenes Modtagelse, eller kort Tid efter, og 
hos 2 Syge tabte den sig senere. Det overveiende Antal 
af de Syge med hængende Underkiæve viste Lyst til at bide, 
og flere af dem yttrede den stærkeste Bideevne. At den 
hængende Underkiæve ikke forhindrede den Syge i at æde 
eller drikke, er ovenfor bemærket. I eet Tilfælde manglede 
Dyret dog Evne til at slutte Munden, hvilket viste sig ved 
utilfredsstillet Lyst til at bide, naar det blev ægget; uden 
Tvivl have flere af de Syge manglet denne Evne. Den 
hængende Underkiæve forhindrede ei heller Hunden i at 
giøe; i 5 Tilfælde fandtes dette bekræftet, og deriblandt vare 
Hunde, som hylede næsten uafbrudt. Den lammede Under¬ 
kiæve forekom hos 4 Syge i Forbindelse med Lamhed i 
Bagparten, som dog traadte noget senere tii. Tungen viste 
sig hos 6 Hunde hængende meer eller mindre udenfor 
Munden; i to af disse Tilfælde var den svullen, og hos den 
ene af Hundene viste den sig mørk, med en Hævelse paa 
den nederste Flade, af hvilken der ved Indsnit udløb en 
Mængde blodig, noget slimet Vædske, og som kunde antages 
at være opstaaet ved, at Hunden havde bidt sig selv i Tun¬ 
gen. Det var denne Hund, som befandtes tilsyneladende 
sund Dagen, førend den døde (S. 325). 4 af Hundene med 
udhængende Tunge falde sammen med 4 af dem, som ha\de 
hængende Underkiæve; de vare ikke derved forhindrede i at 
giøe, bide og drikke. Kun i 1 Tilfælde forekom den ud- 
