339 
Mavens udvendige Flade bemærkedes i 4 af disse Tilfælde 
nogen Rødhed, og hos en af Hundene var Rodbeden bety- 
deligst her; men hos de øvrige var Betændelsen kun kien- 
delig paa den indvendige Flade og maatte antages at være 
indskrænket til Sliimhinden. Iler iagttog man ikke alene 
Rødhed i forskiellig Grad, undertiden af den dybeste, næsten 
sorte Farve, deels mere udbredt, deels pletteviis, som oftest 
mere bagtil, men ogsaa en mere eller mindre udbredt For¬ 
tykkelse af Mavens Vægge paa de paagiældende Steder eller 
udenfor disse. Den betændte Mave forekom vel af og til i 
Forbindelse med Foderstoffers og fremmede Gienstandes 
Tilstedeværelse, men i flere af de Tilfælde, i hvilke Betæn¬ 
delsen var meget stærk, fandtes ikke andet Indhold end det, 
som maatte tilskrives Mavens Afsondring, navnlig en for¬ 
skiellig Mængde mere eller mindre tykflydende Vædske af 
forskielligartet, lysere eller mørkere Farve, undertiden ind¬ 
skrænket til det Lag, som umiddelbart vedhang Sliimhinden. 
Paa de fremstaaende Rande af Mavens Folder vare Betæn¬ 
delsestegnene ofte meget fremtrædende; de havde undertiden 
Udseende som Striber af en dyb rød Farve, frembragt af 
voergivende Kiødvorter. En enkelt Gang forekom den be¬ 
tændte Mave i Forbindelse med røde Smaapletter af for¬ 
skiellig Størrelse og Figur, fremkomne ved Epitheliets Fier- 
nelse; men saadanne Pletter iagttoges dog langt hyppigere 
(10 Gange), naar Betændelse ikke var tilstede. — De i min 
første Meddelelse om Epizootien omhandlede charakteristiske 
sorte Pletter manglede ei heller for de her omhandlede Syge, 
de ere bemærkede omtrent hos Trediedelen (17); 6 Gange 
forekom de i Forbindelse med de mere eller mindre tydeligt 
udtalte Betændelseslilfælde, og undertiden med de nysnævnte 
hudløse, røde Pletter. Disse sorte Pletter vise sig ved den 
første Betragtning, som om de vare indbrændte, navnlig 
22 * 
