342 
Vædske blodfarvet; den paagiældende Hund hørte ogsaa til 
de mere stille Syge. — I de øvrige (9) Tilfælde af sygelig 
Forandring i Tarmkanalen bemærkede man i dens Vægge i 
det Høieste en slap Tilstand, og Tarmslimen var som oftest 
tykladen og rigelig, af mere eller mindre guul Farve, under¬ 
tiden mørkladen; den i Tarmen indesluttede Vædske var af 
den ovenfor berørte forskiellige Beskaffenhed. — Bændel¬ 
orme bleve iagttagne hos 15 Hunde, som oftest en enkelt, 
men dog ogsaa flere paa eengang, og i et enkelt Tilfælde 8. 
Jeg har ikke kunnet eftervise nogen Forbindelse mellem Til¬ 
stedeværelsen af Bændelorme og de mere fremtrædende 
Sygdomstegn i levende Tilstand. — Spolorme bemærkedes 
kun bos een Hund. 
Tyktarmen frembød ingen sygelig Forandring, naar und¬ 
tages den mørkere, undertiden noget røde Farve, som til¬ 
hørte hele Cadaveret og medførte en mørkladen Tarmsliim; 
navnlig var Endetarmen i Regelen sund, og bos 33 af de 
omhandlede 54 Syge indeholdt den en større Mængde Ex- 
crementer, nemlig bos 14 af normal, mere lys og fast Be¬ 
skaffenhed, hos IS af en mørk Farve, som oftest grødartede, 
begagtige, undertiden flydende. Grøntfarvede Excrementer, 
som undertiden vare blandede med Græs, fandtes eengang 
saa haarde, som om de vare forstenede paa Overfladen. 
Een Hund havde Endetarmen opfyldt med Halm. 
Milten viste hos 24 af de Syge en mørkere Farve end 
i sund Tilstand, men det var dog kun hos 8 af disse 24 
Hunde, at en mere sygelig Tilstand var udtalt. Hos de 16 
Hunde var den mørke Farve mindre paafaldende og heller 
ikke altid udbredt over hele Milten, hvis Parenchym i disse 
Tilfælde var tilsyneladende sundt; navnlig kunde der ikke 
lægges Vægt paa enkelte Smaaknuder i Miltens Overflade, 
da saadanne ogsaa undertiden forekom, naar Milten var til- 
