349 
somhed i Kjøbenhavns Omegn, navnlig fra Aaret 1852, og 
betragtes nu som en af de farligste smitsomme Sygdomme. 
I Symptomerne ligner den ikke Rabies, og en Aarsagsforbin- 
dplse mellem disse to Sygdomme er heller ikke bekiendt; 
men det er ikke usandsynligt, at den ogsaa er optraadt i 
Aarene 1814—15, da Hundegalskab var almindelig.*) 
Et Par Bemærkninger maa jeg endnu tillade mig i An¬ 
ledning af C. Viborg’s ovenfor berørte Afhandling. Det 
Sygdomsbillede, som viste sig hos nogle af de af mig iagt¬ 
tagne mere vilde Syge, maa antages at svare til den af C. 
Viborg beskrevne ondartede Betændelsesfeber. Jeg maa til¬ 
træde den af Andre udtalte Anskuelse, at denne Sygdom ikke 
er væsentligt forskiellig fra Rabies. Flere af de Sygdomstræk, 
som C. Viborg har opstillet som Særkiender for Rabies hos 
Hunden, hidrøre fra den af ham antagne Forskiel mellem 
denne Sygdom og hans «ondartede Betændelsesfeber«, saa- 
som at Hunden taber Ædelysten ganske i andet Tidsrum af 
Ilydrophobie, at selv den frommeste Hund bider nu Alt, hvad 
der nærmer sig den, at den i tredie og sidste Tidsrum al- 
mindeligviis afskyer alt Flydende og faaer heftige Convul- 
sioner, naar man byder den Sligt, eller naar den overøses 
med Vand; det bekræfter sig stedse mere, at disse og flere 
andre antagne Kiendemærker paa Sygdommen ere mindre 
sikkre, og at de ikke kunne giælde som væsentlige Symp¬ 
tomer. 
*) See Lector Stockfleth’s Meddelelse om Rygmarvstyphus hos Hesten i 
»Tidsskrift for Veterinairer«, 7 Bd. Side 237. 
