373 
kende i disse, og de have derfor en i Forholdenes Natur 
ligefrem begrundet Adgang til, lige overfor Lægen og lige 
overfor Publicum, at redressere enhver Ulempe, som de, 
lige saa vist som Lægerne, menneskeligt kunne have for¬ 
skyldt, men også au forskyldt kunne have været ud¬ 
satte for. 
Under de sidstnævnte Localforhold finder en vis Uskyl¬ 
dighedstilstand Sted, og Apothekerens Forhold til Læge, 
Publikum og Stat trænger da mindre til Love for et saadant 
Forholds urokkelige Ordning. 
I større Byer derimod stiller der sig ikke sielden 
Hindringer i Veien for Adgangen til hine Ulempers Ud- 
jevning. I større Stæder practiserer neppe en eneste ældre 
Læge, der ikke, ved af ham saavel menneskeligt forskyldte, 
som ogsaa uforskyldt paadragne Ulemper, har Stedets Apo- 
thekere at takke for redresserende Assistance*). Men den 
beqvemme Budsending til »et andet Apothek« bringer her 
ofte den meget beskiæftigede Læge i Fristelse til at for¬ 
sømme sin Pligt mod sin pharmaceutiske Collega, — til 
Skade for Lægen selv, for Apothekeren og hans Stand. — 
Det forekommer mig at være enhver Apothekers Pligt at 
meddele sine Erfaringer i den lier omhandlede Retning, for 
at bidrage til Opklaring af Apothekerens Forhold til Læge, 
Stat og Styrelse. — 
Et andet Tilfælde af et Lægemiddels »Decomposition« 
er følgende: 
Ved den sidstafholdte Visitation af mit Apothek giorde 
den analyserende Visitator, Doctor E. Winge, en Udsæt- 
*) En hermed overensstemmende af Apothekerne Maschmann, Møller, 
Ditten, Haanshuus eenstemmigen afgiven Erklæring har faaet, eller 
vil faae, Anvendelse for Høiesteretsskranken. 
