428 
at tilvirke alle de Composita og Præparata, der ved de 
Hielpemidler, ethvert endog mindre Apothek bør frembyde, 
kunne tilvirkes af dem. 
Under den Forudsætning, at ingen vægtig Grund vil 
kunne reise sig imod Ønskeligheden af en Overensstem¬ 
melse af den anførte Beskaffenhed mellem vort Nordens 
Pharmacopoeer, haaber jeg at kunne sætte Forsamligen i Stand 
til, hurtigere at danne sig en Mening om mit dertil sigtende 
Forslags Udførlighed, naar jeg her tillader mig at meddele 
de af Apothekere fra Sverrig, Norge og Danmark drøftede 
og vedtagne Grundregler, ved hvis Iagttagelse under Ud¬ 
arbejdelsen af enhver af de Pharmacopoeer, der fra nu af 
udkomme her i Norden, man formener, at Øiemedet uden 
stort Offer af Anskuelser vil kunne paa bedste Maade fremmes*). 
• 
*) Det har ei, som enkelte Talere under Forhandlingerne i Modet d. 13de Juli 
syntes at antage, været Hensigten med de ovenfor fremsatte 10 Punkter at 
angive alle de Regler, der hør folges ved Udarbeidelsen af Pharma- 
copoeerne for de 3 Riger, men kun at fremhæve dem, der formeent- 
ligen burde komme til Anvendelse, saafremt Foredragets Hovedformaal 
skulde ventes fremmet paa den meest frugtbringende Maade. At denne 
Grændse ei er overstegen, vil klarere fremgaae af følgende Bemærk¬ 
ninger: 
ad 1. 
Det trænger ei til nærmere Beviis, at Pharmacopoeernes Af¬ 
fattelse i Sprog, der ikke ere tilstrækkeligt forstaaelige for alle de 
Vedkommende i samtlige 3 Riger, vilde skade den Hensigt, i hvilken 
Overeensstemmelse i Pharmacopoeernes Indhold attraaes, og at der¬ 
for ei heller hvert Rige bør vælge sit eget Landssprog, men derimod 
forene sig med Naborigerne om et fælles Sprog. Valget vil her 
ganske naturligt falde paa det hidtil brugte Latin. 
Af Hensyn til de Stemmer, der her i Norden have udtalt sig 
for Anvendelsen af Landets Sprog i Pharmacopoeen og antaget Op¬ 
givelsen heraf til Fordeel for Latin for et Offer, tillade vi os føl¬ 
gende Bemærkninger: 
Pharmacopoeerne ere Lovboger, der skulle give bestemte Regler 
og Forskrifter, hvori ethvert usikkert eller tvetydigt Ord kan give 
Anledning til forebringende Misforstaaelser, og hvori af denne Grund 
Udtryk og Former ei heller tor være udsatte for at forandre deres 
