451 
af det först utdragna gaf 50,07 återstod. 
» » derefter » 50,49 » 
» » olösta » 50,97 »> 
6. Försök att utdraga det oxalsyrade saltet med ut¬ 
spädd svafvelsyra, liksom att i kokning utdraga ytterjorden 
med en lösning af salmiak gåfvo icke bättre resultater än 
de förut vunna. 
7. En portion af 300 gram gadolinitjord löstes i sal¬ 
petersyra, lösningen utspäddes till en viss volum med vatten 
och fälldes partielt med lika stora portioner af en kall mät¬ 
tad lösning af surt oxalsyradt kali. Mellan hvarje utfällning 
reducerades vätskan medelst afdunstning ungefärligen till sin 
första koncentrationsgrad. Hvarje fällning sönderdelades 
genom glödning, löstes i salpetersyra og utfälldes med am¬ 
moniak såsom hydrat. Den sålunda erhållna kalifria jorden 
löstes i salpetersyra och utfälldes med ren oxalsyra, som i 
lika stora portioner tilsattes. Sålunda gjordes 18 utfällnin- 
gar; till den sista måste likväl användas ammoniak, emedan 
oxalsyran i anseende till vätskans surhet icke vidare gaf 
någon fällning. De oxalsyrade salterna gåfvo 
. af 1 :a fällningen 50,32 pc. af 17:e fällningen 46,60 pc. 
2:a » 49,66 »> 18:e » 46,06 » 
Den 18:e fällningen var i det närmaste egentlig ytterjord i 
rent tillstånd. 
8. Den bästa methoden att afskilja de yttersta mem- 
bra, erbinjorden og ytterjorden, ur deras blandning har jag 
funnit vara följande. Man förvandlar den blandade jorden 
til salpetersyradt salt och upphettar detta i en platinadigel 
vid småningom och forsigtigt stegrad värme till dess saltet 
börjar sönderdelas och till följd deraf rödgula ångor bortgå 
ur den sega massan, som undertiden väl omröres med en 
platinaspade. Den del af saltet, som dervid först sönderdelas, 
29* 
