452 
innehåller mest erbinjord, hvilken återstår såsom basiskt 
salpetersyradt salt då massan utdrages med vatten. Denna 
lösning afdunstas åter och återstoden behandlas på samma 
sätt och detta förfarande förnyas flere gånger. Det för hvarje 
gång olösta måste man ånyo underkasta dylik behandling, 
då ändteligen erbinjorden erhålles i det först olösta och den 
egentliga ytterjorden i det sist lösta. Såsom prof på metho- 
dens resultat anföras följande sönderdelningar: 
a) Blandad ytterjord, hvars oxalsyrade salt gaf 50 pct. 
återstod, delades i fyra delar, hvilkas oxalsyrade salter lem- 
nade 52,73 — 49,78 — 48,37 — 47,57 pc. i återstod; 
b) 47,57 delades i 48,10 och 46,25; 
c) 47,01 delades i 50,01 — 47,30 — 46,30; 
d) 53,00 delades i 56,7 — 54,03 — 51,82 — 49,54; 
e) 46,56 delades i 47,30 och 46,12; 
f) 46,60 delades i 49,13 — 46,67 — 45,92. 
Vid denna behandling inträffar emellertid ofta, att oxi¬ 
derna blifva platinahaltiga. Denna halt af platina, som så¬ 
lunda i synnerhet träffas hos erbinjorden, kan så mycket 
lättare förbises, som den jeinte jorden upplöses af utspädd 
salpetersyra. Först då den platinahaltiga erbinjorden upp¬ 
hettats i vätgas, hvarvid den blir svart af reducerad platina, 
kunna båda skiljas från hvarandra medelst den utspädda syran. 
9. Egentlig ytterjord. På det sist anförda sättet 
erhölls en ytterjord, hvars vid + 100° torkade oxalsyrade 
salt innehöll 45,70 pct. jord och hvilken, ånyo underkastad 
samma behandling, gaf oxalsyrade salter med halt af 45,65 
och 45,72 pct. Den torde fördenskull kunna anses vara 
oblandad. Framställd genom det oxalsyrade saltets glödning 
är den rent mjölkhvit; den genom hydratets glödning er¬ 
hållna är mindre rent hvit och kan till och med erhållas i 
många färgnuancer från ljusbrunt till svartbrunt, om hydratet 
