463 
meligt rigelig Mængde et fyldigt Bundfald, som indeholder 
Kalk, Kiselsyre og Phosphorsyre, og der kan ikke være nogen 
Tvivl om, at den samme Omsætning finder Sted, naar man 
ved Udludningen strax anvender Varme. For Opløsningens 
Vedkommende strander Phospliorsyrens Bestemmelse saaledes 
paa de to Skiær: at der ved Anvendelse af koldt Vand gaaer 
en meget kiendelig Mængde Kalk over i Opløsningen, og at 
der ved Anvendelse af varmt Vand gaaer en meget større 
Mængde Phosphorsyre over i den uopløselige Deel, end 
man selv ved Bestemmelser, som ikke giorde Krav paa den 
største Nøiagtighed, kunde tillade sig at forbigaae. 
Da nu Kiselsyre, Kalk og Alkalier kunne være tilstede 
i samme Opløsning, og de tilmed, som jeg nedenfor skal 
omtale, danne Forbindelser med hverandre, som kunne kry¬ 
stallisere efter Smeltning, saa troer jeg — idet jeg minder om, 
at man ved en Krystallisation, hvad enten den foregaaer i 
en Opløsning eller efter Smeltning, ikke kan vente, at de 
dannede Krystaller skulle være ganske frie for Moderludens 
Stoffer, eller at de stedse skulle indeholde netop den samme 
Mængde af disse — at Vexelvirkningen imellem phosphorsuur 
Kalk, Kiselsyre og kulsuurt Kali-Natron maa udtrykkes paa 
følgende Maade: Der finder vel ved Anvendelse af en til¬ 
strækkelig Mængde Kiselsyre en fuldstændig Decomposition 
Sted ved Smeltningen, idel der paa den ene Side dannes 
kiselsuurt Kalk-Alkali (det nedenfor omtalte el. 1.) og paa 
den anden Side kiselsuurt og phosphorsuurt Alkali, men 
Decompositionen faaer Udseende af at være ufuldstændig, 
fordi ikke blot de sidstnævnte Alkalisalte samt Overskuddet 
af det kulsure Alkali, men ogsaa noget af hiint Kalksilicat 
opløse sig ved den smeltede Masses Behandling med Vand, 
og der som Følge heraf paa ny kan dannes og bundfældes 
phosphorsuur Kalk; og naar det krystallinske Kalkalkalisilicat, 
