468 
For det blotte Øie fremtræder dette Silicat, som ovenfor 
anført, kun som et sandagtigt Pulver af en hvid Farve, men, 
betragtet under Mikroskopet, sees det at bestaae af glasklare 
Krystaller med Overgange fra fuldkomment udviklede Former 
med skarpe Kanter og Hiorner og ganske blanke Flader til 
uformelige Korn. Hovedformen er det regulære Oktaeder, 
der som oftest forekommer selvstændigt, og tidt kan træffes 
af en fuldendt Skiønbed, men i Combination dermed findes 
ogsaa Tærningen som underordnet Form; ogsaa troer jeg 
at have bemærket en Combination af Oktaedret og Dode- 
kaedret, men den var dog ikke ganske tydelig. Hemiedriske 
Former har jeg ikke iagttaget. 
I den sandagtige Tilstand er Silicatet nogenlunde haardt, 
og ved den skærende Lyd, som det frembringer, naar det 
stryges imod Glas, giver det sig ved Fremstillingen let til- 
kiende imellem det fyldige Bundfald, hvoraf det kan være 
ledsaget. Slibes det ved IJielp af en Korkprop paa et Stykke 
blank Kalkspath, frembringer det med Lethed Hidser deri; 
Flusspath ridser det ikke paa denne Maade. Smeltes det 
for Bfæserøret til en Perle, forøges dets Haardhed betydeligt; 
en saadan Perle, som er slaaet over og fastholdt ved en 
Korkprop, ridser sædvanligt Vinduesglas ret let. Dog taber 
denne Haardhed sig med Tiden; en Perle, som havde ligget 
et Par Maaneder i et lukket Glas, og tilsyneladende var 
uforandret, ridsede aldeles ikke det samme Stykke Glas, som 
var benyttet før. 
Ved Ophedning for Blæserøret smelter Silicatet til en 
fuldkomment klar Perle, som ikke forandrer sit Udseende ved' 
at ligge hen. Men om det end ad denne Vei lader sig 
smelte uden Vanskelighed, saa ligger dets Smeltepunkt dog 
saa liøit, at selv kun et Par Decigram deraf ikke smelte i 
en lille Platindigel over en Berzeliusk Lampe. Deraf kommer 
