474 
bagefter kan giøre saa lille, man vil, paa Grændsen mellem 
Legemerne, og jeg har da fundet, at man ikke behøver at 
antage denne Strækning større, end omtrent T \y af en Bølge¬ 
længde, for fuldstændigt at forklare de Jamin’ske Forsøg alene 
ved Hielp af de Fresnel’ske Formler for Lysets Brydning og 
Tilbagekastning. Der bliver saaledes her ingen Grund til at 
betvivle disses Rigtighed eller til at antage Dannelsen af de 
saakaldte Longitudinalsvingninger, og i saa Fald bliver Spørgs- 
maalet om Retningen af Ætherens Svingninger i det polari¬ 
serede Lys netop uafgiort, da de Fresnel’ske Formler lade 
sig udlede af begge Forudsætninger. Kun en Afvigelse fra 
disse Formler, hidrørende fra, at Longitudinalsvingningerne 
danne sig (ikke absorberes uendeligt hurtigt), kunde lede til 
Spørgsmaalets Besvarelse, men en saadan Afvigelse, som 
altsaa ikke er paaviist ved de Jamin’ske Forsøg, har jeg 
heller ikke i en Række Forsøg over Polarisationsplanets 
Dreining ved Brydning af polariseret Lys kunnet finde 
mindste Antydning af. I disse Forsøg afveg den observerede 
Dreining kun indtil 12' fra den beregnede, men denne Feil 
laae indenfor lagttagelsesfeilens Grændser. 
« 
Vende vi nu vor Undersøgelse mod Polarisationen af 
det bøiede Lys, da finde vi Sagen allerede behandlet saavel 
fra den theoretiske Side (Stokes), som fra den experimentale 
(Stokes, Iloltzmann), men det er dog endnu ikke lykkedes 
at komme til et bestemt Resultat, da Stokes ikke har løst 
Bøiningsproblemet fuldstændigt, saa at de theoretiske Resul¬ 
tater endnu ere tvivlsomme, medens de experimentale endog 
staae i bestemt Strid med hinanden, og senere theoretiske 
Undersøgelser af F. Eisenlohr have ikke tient til at opklare 
Sagen. Det maa derfor være mig tilladt først korteligt at 
gaae ind paa Beregningen af Lysets Boining og vise, at 
dette Problem lader sig løse fuldstændigt og exact. 
