482 
lighed finde med ethvert Sodgitter, thi de have næsten alle 
meer eller mindre den omtalte Feil: enten vil det øverste 
eller det nederste Billede vise sig stærkest, men uafhængigt 
af Polarisationsretningen. Med et fuldkomment nøiagtigt Gitter 
vilde Ilerr Holtzmann ikke kunne have iagttaget den meget 
lille Forskiel, som virkeligt finder Sted. 
De første Forsøg anstillede jeg med Guldgittere (1000 
Striber paa en Pariser Tomme). Det indfaldende Lys, som 
var polariseret under en Vinkel af 45° med Verticalen, gav 
efter Bøiningen i Kikkerten to Billeder, hvoraf intet fuld¬ 
stændigt kunde bringes til at forsvinde ved Dreining af 
Biergkrystallen. Dreiedes Gitteret skraat for den indfaldende 
Straale, viste dette sig endnu tydeligere. Det bøiede Lys 
maatte saaledes være enten elliptisk polariseret eller tildeels 
forvandlet til naturligt Lys. At det Første var Tilfældet, saae 
jeg deraf, at elliptisk polariseret Lys lod sig ved Bøiningen 
forvandle til retlinet og circulær polariseret. Naar jeg nemlig 
lod det under en Vinkel « polariserede Lys gaae igiennem 
et Fresnel’s Parallelepipedum, hvis reflecterende Flader dan¬ 
nede 45° med Verticalen, saa kunde Vinklen a vælges saa¬ 
ledes, at det ene Billede ganske kunde bringes til at for¬ 
svinde, eller ogsaa saaledes, at de tvende Billeder stedse 
beholdt samme Intensitet ved Omdreining af Biergkrystallen. 
Ved Maalinger overbeviste jeg mig paa denne Maade om, at 
Phænomenet i det Væsentlige er det samme, som ved den 
almindelige Reflexion fra en poleret Metalflade , saaledes at 
Virkningen af det bøiede Lys er forsvindende lille i Sammen¬ 
ligning med det fra Randene reflecterede. 
Jeg tilberedede mig dernæst Sodgittere: slebne Glas 
bleve sværtede i Røgen af Campher, og Soden blev fæstnet 
ved et Par Draaber Terpentinolie, som jeg lod udbrede sig 
derover og senere fordampe. Den inddeeltes derefter paa 
