778 
Dyb, snart endelig udgydte ganske stromlignende som plade- 
formede over de reiste Lag liggende Masser. 
Det er meget vanskeligt, om ikke umuligt, i Almindelig¬ 
hed at bestemme den indbyrdes Aldersforskiel mellem alle 
disse Masser. Indenfor enhver snevrere Localitet er derimod 
ved constante Giennemskiæringer den relative Alder let at 
paavise. 
I mineralogisk Henseende kan man her adskille fornemlig 
3 Slags: 
1) Gabbro og dermed beslægtede Biergarter, 
2) yngre Granit med Syenit, 
3) Porphyrer og Diabas. 
Naar man søger efter Argumenter til en almindelig Al¬ 
dersbestemmelse mellem disse eruptive Masser, er det paa¬ 
faldende, at Gabbro hidtil aldrig er fundet at giennemsætte 
de yngste sibiriske eller de devoniske Lag; derimod bryder 
den op i de ældre sibiriske Strater samt i Hoiflelds-Skiferne. 
Først af alle disse Eruptioner maae vi derfor sætte 
Gabbro — med eet Navn for Hypersthenfels, Labradorfels, 
Norit, egenlig Gabbro, Serpentin — i colossale Udbrud, som 
have leveret Massen af vore høiest opragende og vildeste 
Fielde (Jotunfieldene med Galdhøpiggen, Horungerne osv.) og 
desuden giennembrudt Skorpen paa utallige Steder, navnlig 
i vore mest bekiendte Ertsdistricter. Disse Udbrud fandt 
allerede Sted i den midiere sibiriske Tid. 
Derefter see vi det, som det synes, meest effective Ud¬ 
brud af alle disse senere, Granit og Syenit. Det er dette 
Udbrud, som i den sydligere Deel bar ledsaget Sammen¬ 
presningen og Foldningen af de sibiriske og devoniske Etager, 
hvis skiønne Boininger ved mangfoldige Profiler nu paa det 
Evidenteste ere constaterede. Samtidigt med denne post- 
siluriske Granit maae sættes Pegmatit-Granit og Hornblende- 
