787 
havde paataget sig dette Arbeide, meddeelte mig en Efter¬ 
retning af de enkelte, der fundne Lag, som foranledigede 
mig til at reise derud, for nærmere at undersøge disse. 
Gaarden ligger paa et af de høieste Punkter i denne Deel 
af Landet. Kirken sees allerede fra en forholdsviis meget 
stor Afstand og ligger i det siællandske Kildebelte. Fra 
Overfladen regnet traf man 20 Fod Leer og Sand af vor al¬ 
mindelige Rullesteensformation, hvorpaa der i Dybden viste 
sig den grøngraae, kalkrige Sandsteen, som vi kiende fra 
Kiøgeaaens Grønsanddannelse; den var 10 Fod mægtig, 
hvorpaa der fulgte et Flintlag af 2 Fods Mægtighed, dernæst 
en Kalksteen, ligeledes af 2 Fods Mægtigbed, og derpaa 
Kridt. Vandet kom fra Overfladen af Skrivekridtet, et For¬ 
hold, som gientager sig paa mange Steder her i Landet, 
hvor Skrivekridtet er dækket af Lag af nyere Kridt. Man 
seer i Stevns Klint dette Vand sive frem overalt, hvor man 
kan iagttage Skrivekridtets naturlige øvre Grændse, og ved 
en Brøndboring paa Vallø erholdt man ligeledes Vand, da 
man kom ned til Overfladen af Skrivekridtet. Jeg antager, 
at de to Fod guul Kalksteen, som dække Kridtet, ere Faxø- 
kalk, skiøndt vi hidtil ikke have seet nogen charakteristisk 
Forstening i samme. Flinten, som adskiller den fra Grønsand¬ 
stenen, er takket, splintret i Bruddet og hornsteenagtig, saa- 
ledes som den pleier at forekomme i Saltholmskalken. 
Grønsandstenene ligne i høi Grad dem fra Skovhuusvænge 
ved Lellinge og føre de samme Forsteninger. 
Ved denne Opdagelse ere altsaa Leiringsforholdene for det 
siællandske Grønsand fuldkomment afgiorte, og vi kunne med 
Bestemthed henregne det til det nyere Kridt, som saaledes 
bliver lige saa mangfoldigt i sin lilhologiske Charakteer, som 
det er i den Charakteer, som Forsteningerne give den, og den 
nøiagtige Sammenligning imellem Forsteningerne i det siæl- 
50* 
