802 
ikke er i uvisse Udsondringer af Gneisen, men i skarpe 
Gange, giennemsættende skiønne Skifere, som Qvartsskifer, 
Glimmerskifer, Ilornblendeskifer, og da Substanserne i saa- 
danne Gange vel kunne have undergaaet en Molecular-Be¬ 
vægelse under Afkølingen af den oprindeligt smeltede Masse.« 
Men Spørgsmaalet bliver dog, om Skapolithførmen i disse 
Chrystaller virkeligt lader sig erkiende. Heldigviis have vi 
( 
her det bedste Materiale for os, thi denne før som Granit 
etiqvetterede Chrystal fra Christianias mineralogiske Museum 
er af Scheerer selv erkiendt for »der schönste und scharf- 
kantigste, den ich hier (Snarum) fand«, og Chrystallerne fra 
Kragerø ere som bekiendt allesammen mindre gode. 
Jeg fremlægger altsaa her de omtalte Ilaandstykker. 
Nr. 1 er den før som »Granit efter chrystalliseret Rutil« 
anseete Chrystal fra Lofthus. 
Nr. 2 er chrystalliseret Rutil fra samme Sted. 
Nr. 3 er et Haandstykke fra Ganggrændsen paa samme 
Sted, visende en Blanding af Granit-Gangmassen og Amphi- 
bolit-Gangmassen. 
Det er egentlig kun det første Haandstykke, som vi her 
nøiere skulle betragte, da der jo efter de værdifulde Oplys¬ 
ninger fra Scheerer ikke længer kan være Tale om en Me- 
tamorphose efter Rutil. Men i denne Chrystal kan heller 
ikke Skapolithformen erkiendes. Derimod er Ligheden med 
en Bavenoer-Tvilling paafaldende. 
Antaget, at vi her skulde have Skapolithformen for os 
(P, oo P, oo P oo), saa bemærkes strax, at Combinations- 
kanten P | oo P ikke er horizontal, dernæst, at Vinklerne 
P I P ikke ere lige. Mindre Vægt vil jeg lægge derpaa, at 
Vinklerne oo P | oo P synes snarere at være omtrent 86° og 
93° end 90° og 90°, samt at oo P oo ikke synes at sidde 
lige paa Kanten ooP|ooP. 
