818 
Saa dog, klædt op i hiemmefødte Ord, 
Gaaer ofte Tanken i de tydske Spor! 
Vidskab og Kunst tidtnok i Nord 
Har dyrket yendiske Guder. 
Nei, i Linné’s og i Ørsted’s Spor, 
Vi selv vil tømre vore Planker; 
Paa egen Viis ploie egen Jord. 
En bedre Host vi da sanker! 
Og vel er Nordens Sommer kold og kort, 
Men Videnskabens Træ doer ikke bort: 
Midt under Snee blomstrer det fort. 
Og modner kiærnefulde Tanker! 
var afsungen, tømte Prof. Santesson efter et smukt, varmt 
og veltalende Foredrag et Bæger for den nordiske Videnskab, 
hvorpaa Prof. Worsaae efter en Sang af Fr. Barfod: 
Mit Fædreland, du boie Nord, 
Hvor Herrens Folk og Herrens Ord 
Boer jævnt og frit tilhuse, — 
Mit Fædreland, de Svears Land, 
Norrouernes og Haners Land, 
Stat frit, stat fast, skiondt om din Strand 
De vrede Bolger bruse! 
Mit Fædreland, du lioie Nord, 
Hvor Staalet dybt i Fieldet groer, 
Mens Guld paa Marken gynger, — 
Mit Fædreland, hvor du er smukt, 
Af Bierge byg’t, af Havet lukt, 
Og paa sin Vei fra Bugt til Bugt 
Den hvide Svane synger! 
Ret som en Kæmpefæstning god 
Ved Nordlysskiær af Klipperod 
Du sprang, til Gru for Krybet; 
