821 
Dannemarks Ungdom, 
Sku nu omkring dig! 
Lad det betyde 
Fremtidens Stund! 
Sværdet i Haanden 
Hvæsses af Aanden, 
Kraftigt du skyde 
Op af slig Bund! 
holdt Prof. Berlin et særdeles mandigt og varmt Foredrag 
for Danmark. Efterat Sangen: 
I, for hvem Naturens Bog er aaben, 
Og som læse kan dens dunkle Skrift, 
I, som alt med Aandens blanke Vaaben 
Øvet har saa mangen Storbedrift, 
Alt, hvad der er til paa Jord og Himmel, 
Har Jer Tænkning provet og forsøgt, 
Alt er gransket ud, den hele Vrimmel — 
Eet, det Bedste, spotter kun Jer Klogt. 
Det er hende, Alnaturens Krone, 
Det er hende, Skaberværkets Fryd, 
Harmonien i dets Høisangstone, 
Livets Lykke og dets bedste Pryd! 
Dette Rigdomsdyb er ei udgrundet, 
Dette Skionhedsvæld udtommes ei. 
Dette Ømhedshav har Ingen kunnet 
Maale ud endnu paa Forskervei. 
I, som ellers kiende ingen Skranke 
— Fuglen lig, der svommer i det Blaae — 
I, som af et Støvgran Viisdom sanke, 
Her Jer Afmagt dog I fole maae. 
Og dog er det hende, der bevinger 
Foden paa Jer tunge Grauskersti, 
Og dog er det hende, som Jer bringer 
Lønnen: Livets ægte Poesi! 
