824 
Og var der — hvad let jo kan skee — 
En Enkelt, som fik sig en Rift i sin Hud, nu, saa drypped vi 
Ham Balsom i 
Hans Saar, og — han glemte sin Yee. 
Skal derfor nu vi gaae bort herfra, 
Gaae hiem til Slid og til Slæb, 
Vi gaae dog bort med et kiækt Hurra! 
Slet ingen hænger med Næb. 
— Det varer en Stund eller to, 
Saa samles vi atter, hvor Saltsøen sender sit friske Bad 
Til Birgers Stad, 
Og — eia, hvor der skal bli »Ro!« 
Saa fylder Glasset til bredfuld Rand 
Med Vinens skummende Blomst! 
Mens Tiden lober som Vand til Strand, 
Sig nærmer vor Atterkomst. 
Paa den vil vi tomme til Bund 
Det perlende Bæger! Et »välkommen åter« til Birgers By! 
Skal hoit i Sky 
Gientone fra Hierternes Grund! 
knyttede et Ønske om glædeligt Giensyn. Slutteligen mindede 
ITof. Retzius om disse Møders Ophavsmand, den desværre 
fraværende Dr. Egeberg, samt Prof. Sommer om den af 
Digtningen og Videnskaben lige høit fortiente Conferentsraad 
Hauch, hvorefter Bordet hævedes. — Dagen havde frem¬ 
kaldt en saadan Rigdom af Sange, danske, norske og svenske, 
at ikke alle kunde benyttes; vi lade her følge 3 Sange, som 
der ikke blev Tid til at afsynge ved Bordet. 
Ej blott naturens lagar. 
Men äfven hjertats iust 
I ljusa sommardagar 
Oss fört till Sällands kust; 
