838 
djurform, jag erhållit åtskilliga tänder ur de torfmossar, som 
ligga inunder den så kallade J är a v all en vid Östersjöns 
sydöstra kust, — och hvarom sedermera. 
För att om möjligt genom fynd af flera ben bestyrka 
denna förmodan, reste jag under sista veckan af Juni månad 
innevarande år till stället, och lät der anställa gräfningar. 
Tio till tolf arbetare voro dermed i 2 dagar sysselsatta; men 
den regniga väderleken och det derigenom nedströmmande 
och besvärande vattnet hindrade fortsättningen. Jag skall 
emellertid hafva äran meddela resultatet af dessa undersök¬ 
ningar, sedan jag omnämnt belägenheten och de olika jord¬ 
lager, som blifvit genomgräfda. 
Torfmossen, som ligger i en obetydlig dalsträckning 
från söder åt norr, synes ha varit ett vattendrag med nu¬ 
varande aflopp åt norr. Dock är det äfven öppet åt söder 
ned till hafskusten, hvilket torde vara af vigt att omnämna. 
Åt öster och vester är denna dalsträckning omgifven af icke 
särdeles branta bergskullar. Jordlagren bestå från ytan till 
ungefär 1 ä 2 fots djup af svart mossjord. Derunder träffas 
ett lager af grus, ler och stenar, af hvilka somliga äro så 
stora att flera karlar behöfdes för att flytta dem. Derunder 
ligger ett lager af torfjord, som är brun. lätt och brännbar, 
och som påtagligen är tillkommen genom ruttnade vegeta- 
bilier; den är bemängd med ruttna trästycken och pinnar. 
Under detta lager ligger ett annat af ljusare färg, och be¬ 
stående af kalkblandad lera och sand. Under detta (åtmin¬ 
stone vid ena sidan, sedan man genomgräft mergellagret) 
träffades en våt dyjord. 
Hvad detta sistnämda af våt dyjord bestående lagret 
beträffar, hvilket af egaren, som var närvarande vid gräf- 
ningen, ansågs ligga under mergellagret, så har jag an¬ 
ledning förmoda att det afsatt sig i en jemförelsevis ny tid, 
