839 
uti en göl, som möjligen till vattning åt kreaturen blifvit 
gräfd ned uti, om icke igenom, mergellagret, hvilke tseder- 
mera flutit deröfver. I denna dyjord, som påtagligt afsatt 
sig på botten af ett sött vatten i skogskärret, finnas musslor 
af slagtet Cyclas Lin. (Pisidium Pfeif.) och af en art, som 
förekommer i flera skogskärr i Skåne och annorstädes. 
I mergellagret, som jag anser vara det understa af de 
i forntiden här afsatta lagren, hade det Björnben blifvit 
funnet, hvilket jag här har äran förevisa och hvilket jag i 
början förmodade hafva tillhört Grottbjörnen. Men sedan 
jag, vid återkomsten till Lund, genom jemförelser i der- 
varande osteologiska samlingar, funnit att åtskilliga ben, som 
jag träffat på botten af det öfverliggande bruna, eller i öfra 
ytan af det derunder liggande ljusgrå lagret, närmast liknade 
samma ben af en djurart’, som numera lefver i polarhafvet, 
ansåg jag det för möjligt, att nämda Björnben kunde hafva 
tillhört Polar-Björnen (Ursus maritimus). Jag medtog det 
derför hit, der jag med tillåtelse och biträde af mina vänner, 
zoologiska muséernas föreståndare, haft tillfälle att jemföra 
det, ej blott med samma ben af Isbjörnen, utan äfven med 
ett af Grottbjörnen, från en bengrotta i södra Frankrike. 
Och då det i vetenskapligt hänseende är af stor vigt, hvilket 
jag sedan skall omnämna, att få noga bestämdt hvilkendera 
djurarten det tilhörde, så anställdes jemförelsen så noggrannt 
som möjligt; och resultatet blef att det, såsom först för¬ 
modades, tillhört den öfverallt utdöda Grottbjörnen. Benet 
är mindre krökt än hos Isbjörnen; Trochanter minor sitter 
mycket mer aflägsen från hufvudet, som är mycket mindre 
och af annan form än hos Isbjörnen; ja det är till och med 
större än det från en fransk hengrotta hemförda benet af Ursus 
Spelæus, hvilket enligt min på jemförelser grundade öfver- 
tygelse bevisar, att den skånska Grottbjörnen lefvat i en 
