841 
Nu torde den frågan uppkomma: hur ha benen af en 
Skälart kunnat komma att ligga uppe i en torfmosse på 
Kullaberg, såsom jag förmodar ett eller annat hundra fot 
öfver nuvarande hafsytan? Huru detta tillgått kan icke be¬ 
visas, blott gissas; och om jag vågar denna gissning, så 
beder jag att den icke må komma att upptagas under samma 
kategori för bedömandet, som det verkliga factum att dessa 
ben tillhöra en Skälart, hvarom enhvar kan lätt öfvertyga 
sig; och säkert är det åtminstone, att de under mina ögon 
blefvo upptagna ur ifrågavarande turfmosse. IMin gissning 
är emellertid följande: Jag tror icke att ifrågavarande mergel¬ 
lager, i hvars öfra yta skälbenen lågo, blifvit afsatt i ett 
haf, eller att det utgjort en hafsbotten; om så varit, skulle 
deri funnits andra hafsalster, såsom snäckor, musslor m. m., 
men icke ben af Ursus Spelæus. Jag tror deremot, att en 
af dessa våldsamma störtsjöar, hvaraf åtskilliga spår finnas 
på Skånes kuster, träffat skelettet på hafsbotten nära kusten 
eller på sjelfva hafskusten, fattat det med sin jättestyrka 
och fört det med sig upp öfver vallen ned i den öppna göl, 
der mergellagret då utgjorde botten. På samma ställe funnos 
åtskilliga rundslipade kislar, sådana som träffas vid kusterna. 
Jag anser således detta fynd icke vara bevis för landhöjning 
i denna trakt; men det torde äfven derför vara märkvärdigt, 
att det synes antyda ett kallare klimat än det som nu finnes 
vid samma kust. 
I vattnet, hvaraf gölen var full, afsattes derefter på 
botten det lager af torfjord, som under tidernas längd växte 
till en mäktighet af omkring 4 fot. 1 detta torflager träffades 
nu flera ben af det förutnämda Ilenskelettet; dessutom fanns 
der äfven ett skulderblad af en Hare, och ett par ben 
af fogel, samt flintspån. I det deröfver liggande lagret 
påträffades en röra af grus, lera och stenar , större och 
