875 
samma stål, omsmidt till läkekonstens mest välsignelses- 
bringande verktyg, nr den Svenska qvinnans hand utgå till 
qvinnan inom andra länder, för att der verka samma väl¬ 
signelse som hos oss, för att sålunda sona livad svärdet 
brutit? Detta är en fråga, som måste öfverläggas om och 
besvaras inför vetenskaplighetens domstol, och det är den 
jag härmed framställer till denna eller en kommande för¬ 
samling af sakkunnige utaf Nordens folk. 
Men det är äfven en annan vetenskaplig fråga som jag, 
utgående från erfarenheten af hurusom Svenska barnmorskan 
verkat gagnande inom den operativa förlossningskonsten, 
anser mig uppmanad att till begrundande framställa, det är 
nemligen frågan om en fullständigare undervisning uti och 
såsom en följd derutaf, en ökad verksamhet för barnmor¬ 
skan inom de grenar af läkekonsten, som ligga närmast 
intill, stå i mesta samband med qvinnans slägt-lif: Gynae- 
cologien och Harnsjukdomarne. Till en del, och efter läro- 
böckerne, anses redan nu dessa båda ämnen såsom till¬ 
hörande fältet för barnmorskans verksamhet, men åtmin¬ 
stone hos oss är föga gjordt för undervisning uti dessa 
ämnen. 
Hvad Gynæcologien angår, så behöfver jag ej åberopa 
erfarenheten från Norra Amerika om fördelarne utaf en full¬ 
ständigare undervisning derutinnan och fördelarne af denna 
del af läkekonstens utöfning företrädesvis af qvinnor. I 
våra dagar är nödvändigt, att all undervisning, synnerligast 
den propedeutiska, meddelas kliniskt, och hvad jag derför 
vill framställa till besvarande är frågan, huruvida det ej är 
nödvändigt att vid hvarje läroanstalt för barnmorskor finnes, 
till begagnande åtminstone för dem, som skola ernå mera 
skicklighet, tillfälle till klinisk undervisning deruti och att 
