892 
Maj och Juni månader uppgifvas såsom bästa insamlings- 
tiden. Uppgifterna äro olika, rörande rotens förmåga att 
l 
bibehålla sin kraft, då hon längre tid förvaras. De verk¬ 
samma beståndsdelarne utdragas lätt med såväl vatten, som 
alkohol. 
Roten har blifvit analyserad af flera amerikanska ke¬ 
mister och nyligen äfven af D:r George Gibb i London, 
hvarigenom följande beståndsdelar hos densamma upptäcktes. 
1. Sanguinarin — identisk med Chelerythrin, den 
ena alkaloiden i roten af Chelidonium majus L. 
2. Porphyroxin befunnen analog med den liknämnda 
alkaloid som Merck upptäckt i Opium. 
3. Puccin, egendomlig för denna drogue. 
4. Chelidonsyra, som ger den skarpa och bittra smaken. 
5. Stärkelse. 
6. Vegetabiliskt albumen. 
7. Brandgult harts. 
8. Fet olja. 
9. Ex trak ti v-ämne. 
10. Lignin och 
11. Gummi. 
Indianerne i norra Amerika hafva sedan uråldriga tider 
användt roten till färgning och tatuering, och densamma är 
numera mycket begagnad af nordamerikanarne, samt äfven i 
Frankrike, till att gifva silke och ylle en konstant orangefärg. 
Inom medicinen är bruket af den Canadensiska Blod¬ 
roten icke så gammalt som i ekonomien. För ett par år 
sedan gjordes i London försök med ett amerikanskt medel 
mot kräftsår. Medlet höll väl icke hvad som lofvades, men 
befanns dock i flera fall förbättra beskaffenheten af elakartade 
orena sår med slappa, sjukliga granulationer. I detta medels 
