502 
I afseende på den närmare beskrifningen af de methoder, 
hvilka dessa observatörer begagnat, hänvisas till de nyss ci¬ 
terade afhandlingarne. Jag vill endast nämna, att Eisenlohr 
betjenade sig af interferensfenomener, framkallade genom 
ett s. k. Rnssgitter, hvilket bade 1440 parallela linier inom 
en bredd af 54 m m . Liniernas midt voro från hvarandra af- 
lägsna med 0 m -, m 04, och hvarje öppning steg till om¬ 
kring 0 ra , m 01. De härvid erhållna våglängderna stämde på 
0. m ■ m 000 002 med Frauenbofers angifvelser. — Esselbach be¬ 
gagnade Helmholtz’s redan antydda method att direkt med 
ögat observera de genom qvartsprismer sönderdelade ultra¬ 
violetta strålarna. För våglängdernas bestämmande betjenade 
han sig af de Talbotska linierna. Han erhöll dervid våg¬ 
längden för 5 af de Frauenhoferska linierna, för likaledes 5 
af Stokes linier och derjemte för 2 nya bortom gränsen af 
Stokes’ spektrum, — således summa 12 linier. De erhållna 
värdena stämma rätt bra med Frauenhofers, hvilket han dock 
sjelf anser vara tillfälligt, när lian, liksom Eisenlohr, ej kan 
garantera mätningarnas noggrannhet längre än på 0 m -, m 000 002. 
Ändamålet med de af Eisenlohr anställda mätningarna 
var ej att gifva någon detaljerad bestämning af våglängderna 
inom spektrets ännu obestämda delar, utan snarare blott att 
få ungefärliga värden på det kemiska spektrets utsträckning 
såväl inom som utom det violetta ljuset. Han synes framför 
allt genom sina försök hafver velat ådagalägga mätningarnas 
enkelhet, på samma gång som han önskade visa, att de 
lemna en större noggrannhet, än man skäligen kunnat vänta. 
Men då så är, måste Esselbach anses såsom den förste, 
hvilken på ett omsorgsfullt sätt sökt komplettera Frauen¬ 
hofers mätningar åt spektrets violetta ända. Likväl har Es¬ 
selbach angifvit våglängden endast för hufvudlinierna, och 
tillökningen i vår kunskap i detta afseende utöfver livad 
