504 
den tabell öfver våglängderna, som jag uträknat, äro dock 
endast 59 linier upptagna, enär blott de blifvit bibehållna, 
som återfunnits på flera plåtar. För de gröfre eller lättare 
igenkänliga banden ligga 10 plåtar till grund fö.r de erhållna 
medelvärdena, för de öfriga minst 4, med undantag af de 
sista banden, hvilka med skärpa återfunnits endast på 2 
plåtar. — Försöken egde rum på förmiddagarne i början och 
medlet af detta års Juni månad. Missgynnande väderlek 
hindrade då ett ytterligare mångfaldigande af försöken. 
Beträffande uppmätningen af bandens ömsesidiga afstånd, 
så har det skett genom begagnande af en vanlig i halfva 
millimeter graderad skala, som fästades öfver plåten, och 
hvarvid aflåsningen med tillhjelp af lupp skedde medelst 
skattning efter ögonmått. Änskönt denna slags uppmätning 
vid första påseende kan synas något grof, visade dock de 
öfverensstämmande värdena, att methoden räcker mycket 
längre, än man kunnat vänta. Den föredrogs framför mät¬ 
ning med mikrometer, emedan det visade sig, att linierna 
voro för ljussvaga att tåla vid någon synnerlig förstoring. 
Sedan afstånden mellan en såsom origo vald. linea och de 
öfriga blifvit uppmätta, och alla afläsningarna reducerade till 
samma fokaldistans, begagnades de Frauenhoferska bestäm- 
ningarne på våglängden för G och H såsom utgångsvärden, 
och medelst dessa interpolerades värdena för de funna ban¬ 
den på sätt, här nedan skall närmare angifvas. 
De sannolika felen i de begagnade värdena för bandens 
afstånd från origo äro beräknade, och ur dem de sannolika 
felen i bestämningen af våglängderna, af hvilka sistnämnda 
fel det största uppgår till 0“-,“0000001. Denna noggrannhet 
är ganska stor, men förutsätter, att jag lyckats få G och H 
placerade på lika nöjaktigt rigtiga ställen. Detta vågar jag 
dock icke anse vara fallet, då som bekant både G och H 
