600 
något annat lager. På somliga ställen hvilade denna lera 
på grus och rullstenar, och på andra ställen på fasta berg¬ 
hällar; och på somliga ställen låg den djupare än på andra, 
stundom icke 2' och stundom omkring 4' djupt. De flesta 
benen lågo på leran, der denna hade ett djupare läge; en 
del lågo till större de'en nere i leran, och voro då bättre 
bibehållna än de andra, och en del lättare ben, såsom 
skulderbladet, halskotarne, underarmen och handbenen lågo 
på ringa djup i den gröfre sanden. De lågo i trenne hopar, 
i allmänhet utan ordning, med undantag af trenne rygg- 
vertebror, ett par ländvertebror, samt underarmsbenen och 
handbenen, hvilka lågo i sitt naturliga läge intill hvarandra. 
Vid benen funnos en mängd för det mesta söndriga skal af 
Tellina balthica Lin. och Myt i lus edulis Lin., och 
stundom syntes i sanden blåa strimmor af sönderkrossade 
skal af den sednare. Dessa snäckskal liknade dem af samma 
arter, som nu lefva i Östersjön. Skalen af Myt ilus edulis 
voro små och tunna. Sanden, de afrundade stenarne , och 
snäckskalen tyckas således ådagalägga, att hafvet sträckt sig 
dit upp, då Hvalbenen der blifvit inbäddade. 
Åkern, der benen lågo, är af omkring 2—3 tunnelands 
vidd, samt bildar en liten däld, som på alla sidor är om- 
gifven af smärre höjder. Benen lågo på det lägsta stället. 
Under denna höst (October 1860) anställdes ny gräfning 
efter de återstående delarne af skelettet, men utan önskadt 
resultat. Intet enda ben anträffades, ehuru gräfningen var 
oafbruten ganska vidsträckt rundtomkring det ställe, der 
benen funnits, samt dessutom många spridda gropar gräfdes 
på något längre afstånd derifrån. Det är derföre ingalunda 
sannolikt att de återstående delarne af skelettet finnas qvar 
i åkern, så mycket mindre, som det är troligt, att de i så¬ 
dant fall skulle hafva påträffats på andra ställen i åkern vid 
gräfningen af de talrika och djupa diken, hvaraf åkern i 
