613 
ulna är, såsom vanligt, concav, ehuru bugten icke är djup. 
Olecranon slutas upptill uti en trubbig konisk spets, hvars 
riktning är nästan parallel med ulnas längdaxel. Den bakåt 
utskjutande delen af olecranon*) är kort, samt har sin undre 
kant något nedåt riktad, är nästan tvär, och något plattad. 
Olecranon afviker mycket från den form, som den bar hos 
Balæna mysticetus, och närmar sig mest till den hos 
Balænoptera musculus. 
Af de 6 funna carpalbenen är det ena helt litet. De 4 
metacarpalbenen äro breda och tjocka i förhållande till sin 
längd. Det troligen lsta är 4^-" långt och 5" bredt vid 
öfre ändan. Det 2dra 6^" 1. och 5" br. vid nedra ändan. 
Det 3dje 5^" 1. och 4" br. vid Do. Det 4de 4^-" 1. och 
4^" br. vid öfre ändan. Af de 4 phalangerna är den ena, 
som troligen är lsta phalangen å lsta fingret (pekfingret), 
6^-" lång. 
Vid denna beskrifning är det en kännbar brist, att huf- 
vudet derifrån måst uteslutas. De föga böjde underkäks- 
benen synas emellertid gifva anledning att förmoda, det 
benhufvudet varit af en långsträckt konisk form, med en bas 
föga bredare än ansigtsbenen, och således närmast liknande 
den form, som vi finna hos Rudolphis Balæna rostrata, 
och hos G. Cuviers »Rorqual de la mer du Nord« **), samt 
med mycket korta barder; och följakteligen helt och hållet 
olik den form, som vi finna hos Balæna mysticetus. 
Förhållandet mellan underkäkens längd och skelettets längd 
synes äfven tala för denna förmodan. Den skulle således 
hafva haft ett litet hufvud. Detta synes likvisst vara en 
*) Då allt brosk var försvunnet, är här naturligtvis endast fråga om 
sjelfva benet. 
”) Ossements fossiles, T. V., le partie, p. 373, Tab. XXVI, fig. 6. 
