636 
mange Arter af Slægten Lestrigonus, deriblandt de 
norske, de syv Thoraxled ere tydeligt udviklede, og de første 
ikke sammenvoxede, som Milne-Edwards angiver efter 
sin Art L. Fabreei, som et Mærke paa Slægten. I den 
øvrige Legemsform stemme begge Slægter overeens og ville 
maaskee senere slaaes sammen til een. 
1ste Slægt: Hyperia Latr. Af denne forekommer den 
bekiendte H. Galba Mont. (Latreillii Edw.) temmelig 
almindeligt inden i store Exemplarer af Cyanea capillata 
langs hele Vestkysten, i det mindste til Throndhiemsfiorden, 
hvor den ved Beian er funden af Professorerne Boeck og 
Rasch. 
En ny Art, H. spinipes mihi, blev tagen paa samme 
Sted. Denne adskiller sig fra den foregaaende Art derved, 
at de to første Par Been ere stærkere byggede; det femte 
Led eller Haanden er tæt besat med temmelig lange, rette 
og stærke Torne, og Hovedets Vinkel mellem de øvre og 
nedre Antenner er meget større og stærkere fremtrædende. 
2den Slægt: Lestrigonus. Ogsaa denne Slægt er 
ved vor Kyst repræsenteret ved tvende Arter. Den første 
af disse troer jeg maa falde sammen med Krøyer’s 
L. exulans, skiøndt den afviger fra denne ved sin be¬ 
tydelige Størrelse, samt derved, at de øvre Antenner ere 
længere end Hovedet og de to første Ringe tilsammen, samt 
deri, at Svøben paa disse bestaaer af 17 korte Led. 1ste 
Led af Svøben er desuden kortere og af en anden Form 
end hos L. exulans; men det er muligt, at Krøyer’s 
Exemplar ikke var fuldstændigt udviklet. Disse Dele for¬ 
andre nemlig Form og Størrelse med Alderen. Jeg har der¬ 
for midlertidigt opført den under dette Navn. 
Den anden Art, L. Boeckii, ligner den Foregaaende i 
Størrelse, men Antennerne ere næsten af samme Længde 
