657 
Sar s fandt en Art i Finmarken, som han kaldte Gammarus 
fissicornis. Begge Arter maae skilles fra Slægten Gam¬ 
marus og opføres linder en ny, nær Eusirus staaende 
Slægt. Bisvøben, som hos denne er meget kort, bliver hos 
de nævnte Arter særdeles lang, medens Svøben selv er kort. 
De nedre Antenner ere stærke og næsten subpediforme. 
Mandiblernes Tyggeknude er liden, og første Par Maxiliers 
indre Plade er, som hos Eusirus, oval og forsynet med 
enkelte cilierede Børster. Maxillarføddernes Tyggeplader ere 
smaae og deres Palper stærkt forlængede. De to første 
Par Been ere forsynede med stærke Gribehænder, deres 
fierde Led udsender fra den nedre, bagre Vinkel en stærk 
Proces, ligesom hos Leucothoé; de følgende Par Been 
ere meget tynde og lange, det sidste Par Been er meget 
langt; Halefødderne ere lange og Haleappendixet dybt kløvet. 
Første Epimer er stærkt, større end det følgende. De vise 
saaledes stor Overeensstemmelse med Eusirus og afvige 
meget fra de typiske Gammaru s arter. De to Arter adskille 
sig indbyrdes let ved deres forskiellige Størrelse samt ved, 
at andet og tredie Led hos iduna fissicornis gaae ud 
bagtil i en spina, hvorimod de hos den anden ere glatte. 
Æggepladerne ere hos denne Gruppe af en noget for- 
skiellig Størrelse; hos Leucothoé og Iduna ere de smaae 
og Aandepladerne lange og brede; hos Eusirus ere Ægge¬ 
pladerne bredere end hos de foregaaende, og .dette er end- 
mere Tilfældet hos Sten oth oé. Hos Leucothoé og Steno- 
thoé findes ingen Bisvøbe paa de øvre Antenner, hos Eusirus 
er den liden, hos Iduna lang. Mandiblen mangler Palpe og 
Tyggeknude hos Stenothoé, hos Leucothoé har den 
Palpe, men ikke Tyggeknude, hvilken hos Iduna er liden, 
men hos Eusirus stor. Hos Leucothoé og Stenothoé 
ere begge Led paa første Par Maxillarpalper lige lange, hos 
42 
