663 
med en stærk Torn paa det Sted, hvor Kloens Spids møder; 
de to følgende Par Beens femte Led er meget langt, næsten 
lige saa langt som de to foregaaende tilsammen; Haleappen- 
dixet er æggeformet; Byggen glat uden spina. 
A. Ion gi c au data mihi. Hos denne er Maxiliens Palpe 
meget lang, dens tredie Led i Enden meget bredt, paatværs 
afskaaret; andet Par Hænder er længere end første; femte 
Led meget langt, smalt og næsten af samme Længde som 
det foregaaende; dets nedre Side er ret afskaaren og Kloen 
meget liden; Haleappendixet er lidet og ovalt; de tre bagre 
Par Halefødder ere særdeles lange, deres ydre Green kortere 
end den indre, især paa det siette Par Been, hvor den ydre 
Green ikke er af den halve Længde og Tykkelse mod den 
indre; tredie Abdominalleds nedre, bagre Yinkel er næsten 
ret. Af begge disse Arter fandtes ved Farsund enkelte 
Exemplarer. Da de tildeels vare beskadigede, er Beskrivelsen 
bleven noget ufuldstændig. 
Acanthonotus Owen. Owen opstillede denne Slægt 
paa Arten cristata fra ISordiisbavet, og den blev beholdt af 
Milne-Edwards, der adskilte den fra Slægten Amph itho é 
paa Grund af, at de to første Par Been ikke ere forsynede 
med Gribehænder. Denne Slægts Legeme er tykt, høit, 
kiølet og pigget, forsynet med store, høie Epimerer, halv¬ 
kugleformet fremragende Øine; Hovedet er kort og gaaer 
fortil ud i et meget langt, fra Side til anden sammentrykt, 
høit Rostrum. Dette skiller fra hinanden de øvre Antenner, 
der ere forlængede og mangle Bisvøbe. Det første Par 
Hænder er ikke forsynet med Gribehaand, det andet har kun 
en svag saadan. Munddelene ere dog især eiendommelige 
og afvige meget fra den Form, de have hos de foregaaende 
Slægter; Mandiblerne ere meget lange og i Spidsen tve- 
deelte, men den indre Green meget liden; Tyggeknuden 
